ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/1937/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державного агентства України ПлейСіті 
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2025 
у складі колегії суддів: Паруснікова Ю. Б. - головуючого, Верхогляд Т. А. Іванова О. Г. 
у справі № 908/1937/24
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Небула Геймс" 

ВСТАНОВИВ
Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції
1. 24.04.2025 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1937/24 затверджено звіт арбітражного керуючого Шимана Є. О. про нарахування і виплату основної грошової винагороди у розмірі 40 258,01 грн за період з 15.10.2024 по 05.12.2024. Затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута. Банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "Небула Геймс" (далі - ТОВ "Небула Геймс") - ліквідовано. Провадження у справі - закрито. Постановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
2. 20.08.2025 Державне агентство України ПлейСіті (далі - Агентство) звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2025 у справі № 908/1937/24. 
3. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказане клопотання мотивоване тим, що Державне агентство України ПлейСіті є новоствореним органом, яке утворено постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2025 № 314 "Про центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерейній сфері". 

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 336, яка набрала чинності з 01.04.2025 Агентство ПлейСіті є правонаступником прав і обов`язків Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей (далі - КРАІЛ), який був кредитором у справі про банкрутство № 908/1937/24. 

Справа № 908/1937/24 про банкрутство ТОВ "Небула Гемс" була передана КРАІЛ Агентству актом приймання передавання справ (документів) 14.07.2025. Скаржник вказував, що відсутність повного сформованого складу департаменту правового забезпечення та виконання функцій і завдань, покладених на відділ представництва в судах лише однією особою, унеможливило своєчасну реалізацію захисту порушеного права держави у цій справі. 

Крім того, зазначає, що відповідальна особа з представництва в судах перебувала у відпустці з 26.07.2025 до 10.08.2025 включно, у зв`язку сімейними обставинами.
4. 09.10.2025 ухвалою апеляційний господарський суд не визнав викладені скаржником в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини пропущення цього строку поважними, у зв`язку з чим залишив апеляційну скаргу без руху із наданням скаржнику строку для зазначення інших підстав для поновлення цього строку.
5. 20.10.2025 на виконання вищевказаної ухвали, скаржник подав до апеляційного господарського суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
6. Клопотання Державного агентства України ПлейСіті мотивоване тим, що до 08.07.2025 у Департаменті правового забезпечення Державного агентства ПлейСіті, посадові особи якого здійснюють представництво Агентства у судах, була одна особа. Судові справи, стороною яких було КРАІЛ передані його правонаступнику - Державному агентству України ПлейСіті 14.07.2025. З 15.08.2025 у Відділі представництва в судах з 4 посад, вакантні були 3, одну посаду обіймала начальник Відділу, проте в подальшому вживалися заходи щодо внесення її даних про право на вчинення процесуальних дій в єдиний державний реєстр для реалізації представлення інтересів агентства в судах. Таким чином передували визначені законодавством певні процеси, яких дотримувався новостворений орган та вчиняв всі заходи для забезпечення реалізації покладених на нього завдань, зокрема, реалізації представлення інтересів Агентства в судах. Отже, за доводом Агентства, законодавчо визначена процедура щодо створення нового органу державної влади, а також прийняття працівників на вакантні посади державної служби, об`єктивно унеможливлює своєчасну реалізацію повноважень Агентства ПлейСіті щодо здійснення представництва інтересів в судах, що є об`єктивним фактором при визначенні поважності причин пропуску строків. Враховуючи наведене, скаржник вважає, що строк для подання апеляційної скарги, новоствореним органом Державним агентством України ПлейСіті, який є правонаступником майна, прав та обов`язків КРАІЛ, пропущено з поважних причин. 

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
7. 12.11.2025 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у справі №908/1937/24 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного агентства України ПлейСіті на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2025 у справі №908/1937/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені Державним агентством ПлейСіті підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
8. 01.12.2025 (через систему "Електронний суд") Державним агентством України ПлейСіті подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить: 
- замінити сторону у справі № 908/1937/24 з Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей на Державне агентство України ПлейСіті; 
- скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 908/1937/24, а справу направити для продовження розгляду судом.
9. Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, зокрема, Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 800/426/17, від 06.12.2018 у справі № 800/259/17, постанови від 27.11.2018 № 473/2236/17 Верховного Суду, а також відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо поважності пропуску звернення до суду новоствореним органом, після отримання документів від органу який ліквідується.
10. Скаржник наголошує, що Агентство є новоствореним органом та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 336, яка набрала чинності з 01.04.2025 є правонаступником прав і обов`язків КРАІЛ. Призначення працівників на державну службу - це певна процедура, яка визначена законодавством та потребує часу, що об`єктивно впливає на забезпечення його діяльності та процеси в Агентстві ПлейСіті.
11. Звертає увагу, що до 08.07.2025 у Департаменті правового забезпечення, основним завдання якого є, зокрема, представлення інтересів Агентства ПлейСіті у судах та інших органах, була тільки одна особа - головний спеціаліст відділу правового забезпечення надання публічних послуг, проте виконання цього завдання покладено на Відділ представництва в судах вказаного Департаменту. Зазначає, що 14.07.2025 КРАІЛ було передано Агентству 86 справ, з яких 73 судові справи, з якими необхідно було ознайомитися та за результатами ознайомлення, у разі необхідності, вчинити процесуальні дії.
12. Таким чином, на думку скаржника, наявні три критерії поважності причин пропуску строків, як вказано у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, якими є об`єктивність - судові справи були передані ліквідаційною комісією КРАІЛ 14.07.2025, що об`єктивно вплинуло на строк звернення до суду; тривалість протягом строку, який пропущено - Агентство ПлейСіті об`єктивно дізналося про порушення прав Держави і необхідність звернення до суду за захистом цих прав; підтвердження доказами, а саме - актом приймання-передачі судових справ від 14.07.2025. Наведене, на думку скаржника, свідчить про помилковість висновків суду в оскаржуваному рішенні, що строк звернення до апеляційного суду порушено без поважних причин.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
13. 01.01.2026 від арбітражного керуючого Шимана Є. О. надійшов відзив на касаційну скаргу з проханням залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін. 
14. Арбітражний керуючий стверджує про безпідставність доводів касаційної скарги та вказує, що наведені скаржником висновки Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 800/426/17 та від 06.12.2018 у справі № 800/259/17 в адміністративних справах не є подібними, а критерії поважності причин пропуску строків у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17 враховані апеляційним судом. Наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження арбітражний керуючий вважає такими, що носять суб`єктивний характер. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
16. Щодо клопотання Державного агентства ПлейСіті про заміну сторони у справі № 908/1937/24 з Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей на Державне агентство України ПлейСіті Суд зазначає наступне.
17. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
18. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2025 № 314 постановлено утворити Державне агентство України ПлейСіті як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України з інновацій, розвитку освіти, науки та технологій - Міністра цифрової трансформації і який реалізує державну політику у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерейній сфері.
19. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2025 № 336 "Про ліквідацію Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей" установлено що правонаступником майна, прав і обов`язків Комісії, що ліквідується згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державне агентство ПлейСіті. Ця постанова набрала чинності з 1 квітня 2025 року.
20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17 вказано, що для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах. 
Суд будь-якої інстанції незалежно від стадії судового процесу зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
21. Судом апеляційної інстанції у цій справі також встановлено, що Державне агентство України ПлейСіті є правонаступником прав і обов`язків КРАІЛ.
22. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни учасника цієї справи № 908/1937/24 КРАІЛ на його правонаступника - Державне агентство України ПлейСіті.
23. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження та відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України.
24. Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
25.  Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Основного Закону однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
26. У рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України вказав, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства - спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абз. 13 підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини названого рішення).
27. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.
28. Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ГПК України.
29. У постанові від 20.01.2025 у справі № 925/1596/23 Верховний Суд вкотре звернув увагу, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів ("Diya 97 v. Ukraine", № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ("Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine", № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010).
30. Згідно з частиною першою статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
31. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу (частини третя статті 256 ГПК України).
32. Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/186/21).
33. Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
34. Водночас вказаною нормою не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
35. Виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 256 ГПК України, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. При чому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (близька правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №918/115/16, від 19.06.2018 у справі №912/2325/17, від 18.01.2019 у справі №921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі №926/1037-б/15, від 05.07.2023 у справі № 910/186/21 та ін.). 
36. У постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, на яку посилається скаржник в касаційній скарзі, Суд виснував, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Аналогічний висновок наведено також в постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 922/2154/22, від 10.02.2025 у справі № 910/628/20.
37. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
38. У цій справі оскаржувана Державним агентством України ПлейСіті до суду апеляційної інстанції ухвала місцевого господарського суду була постановлена 24.04.2025. КРАІЛ, правонаступником якого, як встановив суд апеляційної інстанції, є Державне агентство ПлейСіті, був учасником справи про банкрутство № 908/1937/24. 
39. Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвала суду першої інстанції від 24.04.2025 була надіслана КРАІЛ в його електронний кабінет ЕСІТС 22.05.2025 о 02:19, що підтверджується довідкою апеляційного господарського суду про доставку електронного листа. Проте Державне агентство України ПлейСіті звернулося до апеляційного господарського суду 20.08.2025, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду.
40. Суд апеляційної інстанції підставно звернув увагу, що усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
41. Стверджуючи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 24.04.2025 (як в клопотанні в апеляційній скарзі, так і клопотанні, поданому на виконання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху), скаржник посилається на механізм створення його як центрального органу виконавчої влади та обставини з передачі КРАІЛ як правопопередником Агентству як правонаступнику справ.
42. З огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 21.03.2025 № 314, якою утворено Державне агентство України ПлейСіті та постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2025 № 336 (набрала чинності 01.04.2025), якою установлено, що Агентство є правонаступником КРАІЛ, суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що Державне агентство України ПлейСіті існувало як на час провадження у справі № 908/1937/24, так і на момент постановлення ухвали суду першої інстанції від 24.04.2025.
43. Відтак, Верховний Суд погоджується із апеляційним господарським судом, що участь скаржника у якості правонаступника КРАІЛ у розгляді даної справи, залежала виключно від волі самого скаржника.
44. Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано відніс посилання скаржника на відсутність у нього документів, необхідних для подання апеляційної скарги, у зв`язку з передачею КРАІЛ справ Агентству відповідно до акту приймання-передачі судових справ від 14.07.2025, до суб`єктивних факторів, а не об`єктивно непереборних, оскільки таке пов`язано з діями службових осіб щодо передачі правонаступнику необхідної документації.
45. Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII). Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд. Відкриття апеляційного провадження щодо перегляду рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, без наявності обставин, що свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є порушенням принципу остаточності судового рішення як складової принципу юридичної визначеності, що суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 29.07.2025 у справі № 910/11932/23).
46. Отже, встановивши, що причини припуску Державним агентством України ПлейСіті строку на апеляційне оскарження у цій справі пов`язані з обставинами суб`єктивного характеру, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виснував про неповажність наведених скаржником причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
47. У зв`язку з викладеним Верховний Суд дійшов висновку про правильне застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України та відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційної скаргою Державного агентства України ПлейСіті. 
48. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на неврахування апеляційним судом висновків Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 800/426/17 та від 06.12.2018 у справі № 800/259/17, оскільки такі зроблені судом за неподібних цій справі обставин та відмінного правозастосування, а також виокремлені скаржником із контексту контексту судових рішень без урахування предмету і підстав спору. Водночас, висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, на яку посилається скаржник в касаційній скарзі, щодо критеріїв поважності причин пропуску процесуальних строків. 
49. Щодо тверджень скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо поважності пропуску звернення до суду новоствореним органом, після отримання документів від органу який ліквідується, Суд зазначає таке.
50. При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (постанова Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19).
51. Проте скаржник не вказує в касаційній скарзі яку норму суд апеляційної інстанції застосував неправильно та щодо якої відсутній висновок про її застосування. Доводи скаржника фактично зводяться до незгоди із наданою судом апеляційної інстанції оцінкою наведеним скаржником причинам пропуску строку на апеляційне оскарження та не підтверджують порушення судом норм процесуального права. Відтак Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги. 

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
52. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України).
53. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 308, ст. 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
54. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Замінити сторону у справі № 908/1937/24 Комісію з регулювання азартних ігор та лотерей (ЄДРПОУ 43892728) на правонастпуника - Державне агентство України ПлейСіті (ЄДРПОУ 45883055). 
2. Касаційну скаргу Державного агентства України ПлейСіті залишити без задоволення. 
3. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 908/1937/24 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков 

В. Картере