Ухвала
26 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 204/3274/24
провадження № 61-14786ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської Ольги Миколаївни на додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року 
та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданих діями органів досудового розслідування та прокуратури, стягнення витрат на професійну правничу допомогу і втраченої (упущеної) вигоди,
ВСТАНОВИВ:
5 грудня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородська О. М. подала 
до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, повний текст якої складено 6 листопада 2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження додаткового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду
від 4 грудня 2018 року у справі № 911/3386/17, від 11 грудня 2018 року 
у справі № 910/2170/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 21 січня 2024 року у справі № 193/1132/22, від 24 квітня 2024 року у справі № 711/1765/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження 
у цій справі за касаційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської О. М. на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року і витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, тому відсутні підстави для витребування зазначеної справи повторно.
Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконаннядодаткового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року 
та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, яке мотивовано тим, що їх виконання може призвести до необґрунтованих витрат Дніпропетровської обласної прокуратури, 
а також необхідністю забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню фінансових інтересів держави та прав Дніпропетровської обласної прокуратури як відповідача у справі у зв`язку з можливим скасуванням оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваних судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з огляду на наступне.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення,
суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, недопущення необґрунтованих витрат Дніпропетровської обласної прокуратури, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню фінансових інтересів держави і прав осіб, які брали участь у справі.
Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 
від 20 березня 2025 року стягнено з Державного бюджету України на користь 
ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.
ПостановоюДніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційні скарги Головного управління Національної поліції України (далі - ГУ НПУ) 
в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково.
Додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року скасовано у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу і ухвалено у цій частині нове рішення.
Стягнено з ГУ НПУ в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 
по 25 000 грн з кожного.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно з пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до пункту 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, 
в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи характер спірних правовідносин, розмір оспорюваної суми 
і порядок виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 
2025 року у цій справі, з метою недопущення необґрунтованих витрат Дніпропетровської обласної прокуратури, забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення у разі його можливого скасування, касаційний суд вважає необхідним зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 
2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Касаційний суд не вбачає правових підстав для зупинення виконання додаткового рішення суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу і ухвалено у цій частині нове рішення про стягнення з ГУ НПУ в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури на користь  ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу по 25 000 грн з кожного.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської Ольги Миколаївни на додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 
від 20 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України 
в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданих діями органів досудового розслідування 
та прокуратури, стягнення витрат на професійну правничу допомогу і втраченої (упущеної) вигоди.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Клопотання першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської Ольги Миколаївни про зупинення виконання додаткового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року 
та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року задовольнити частково.
Зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 
2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
У задоволенні клопотання першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської Ольги Миколаївни у іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: С. О. Карпенко 
В. В. Сердюк 
І. М. Фаловська