ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова) 
14 січня 2026року
м. Київ
справа № 744/629/24
провадження № 61-3024св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівка Агро Плюс» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівка Агро Плюс» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року, у позові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, арішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Семенівка Агро Плюс» (далі - ТОВ «Семенівка Агро Плюс») звернулося до Верховного Суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді касаційної інстанції у розмірі 6 000,00 грн.
Заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з таких підстав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Установлено, що правничу допомогу ТОВ «Семенівка Агро Плюс» надавав адвокат Тихонов Д. І.
У поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу відповідач заявив про відшкодування йому понесених у суді касаційної інстанцій витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 6 000,00 грн.
На підтвердження понесення цих витрат відповідач надав: договір про надання професійної правничої допомоги від 01 травня 2024 року, укладений з Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Вокс Легум», додаткову угоду до цього договору від 09 квітня 2025 року, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Семенівка Агро Плюс» від 18 квітня 2025 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 08 листопада 2025 року на суму 6 000,00 грн. Також до заяви додані докази надсилання її копії з доданими до неї документами стороні позивача.
Враховуючи наведене, оскільки ТОВ «Гіпербуд» надало суду докази детального опису наданих адвокатом послуг та їх вартості, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги позивач не заявляв, вимоги про стягнення з нього на користь відповідача витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, у розмірі 6 000,00 грн підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівка Агро Плюс» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Семенівка Агро Плюс» 6 000,00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов