Ухвала

16 січня 2026 року
м. Київ

справа № 712/11821/24
провадження № 61-679ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Єсика Володимира Олександровича як представника ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101) та комору ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 4,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549459571101) особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя її та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101), а також комору ССХХХІХ за вказаною адресою, загальною площею 4,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549459571101); в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101); в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки комори ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 4,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549459571101).

Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 05 серпня 2025 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовив. 
Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив частково.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101) та на 1/2 частки комори ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 4,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549459571101).
Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101) та на 1/2 частки комори ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 4,7 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549459571101).
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Черкаський апеляційний суд постановою від 25 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єсика В. О. залишив без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2025 року - без змін.

09 січня 2026 року адвокат Єсик В. О. як представник ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року у цій справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328,00 грн.

Судами встановлено, а також як зазначено самим ОСОБА_1 у позовні заяві, загальна вартість спірної квартири з коморою становить 548 860,00 грн: 535 860,00 грн за 67,8 кв. м + 33 000,00 грн підвальне приміщення (комора).

Таким чином, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Єсика Володимира Олександровича як представника ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов