ОКРЕМА ДУМКА
суддів Кібенко О.Р. та Рогач Л.І.

19 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа № 916/5778/23 

1. Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (далі - Об`єднана палата), перевіривши наявність підстав щодо прийняття для розгляду Об`єднаною палатою справи за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 і додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 у справі за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАДИМА" та Комунальної установи "Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району м. Одеси" про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 247 000,00 грн штрафу, вирішив повернути справу відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
2. Не можемо погодитися з ухваленим колегією суддів рішенням, виходячи з таких міркувань.
3. Ключовими аргументами, якими Об`єднана палата мотивувала повернення справи стало таке: 
5.4. Таким чином, ураховуючи наведені критерії визначення висновку щодо застосування норми права та виходячи зі змісту ухвали колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2025 у справі №916/5778/23, об`єднана палата вважає, що мотиви колегії суддів зводяться до необхідності відступу не від висновків щодо застосування норм права, а від висновків касаційного суду у справі №916/2984/24, яких взагалі не робив Верховний Суд у постанові від 27.08.2025, що, між іншим, констатовано в самій ухвалі про передачу справи №916/5778/23 на розгляд об`єднаної палати, що виходить за межі повноважень об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
5.5. Як уже зазначалося, в ухвалі про передачу справи на розгляд об`єднаної палати зазначено, що постанова Верховного Суду від 27.08.2025 у справі №916/2948/24 не містить окремо сформованого висновку щодо того, що прокурором обрано належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачів, і що задоволення позову про визнання додаткової угоди від 07.12.2023 №1 недійсною призведе до поновлення прав позивачів. Однак дії суду щодо скасування рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову у частині визнання недійсною додаткової угоди, свідчить про те, що Верховний Суд погодився з доводами прокурора, що обраний прокурором спосіб захисту прав позивачів є ефективним.
4. Вважаємо, що у постанові Верховного Суду від 27.08.2025 у справі №916/2948/24 містився правовий висновок щодо ефективності обраного прокурором способу захисту. 
5. Так, Господарський суд Одеської області рішенням від 01.11.2024 у справі №916/2984/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025, в позові відмовив, зокрема, з мотивів того, що звернення прокурора в інтересах позивачів з вимогою про визнання угоди №1 від 07.12.2023 недійсною не призведе до поновлення будь-яких прав позивачів.
6. Верховний Суд постановою від 27.08.2025 у справі №916/2984/24 скасував вказані рішення та постанову судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову прокурора про визнання недійсною додаткової угоди. Ухвалив у цій частині нове рішення, яким позов задовольнив; визнав недійсною додаткову угоду №1 від 07.12.2023 до договору №38/23 від 06.12.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Протек солюшнз Україна" та Комунальною установою "Одеська обласна база спеціального медичного постачання".
7. Очевидно, що Верховний Суд у цій постанові, скасовуючи ухвалені судові рішення в частині відмови у позові через обрання неефективного способу захисту та ухвалюючи у цій частині нове рішення по суті спору - про задоволення позову, виходив із того, що обраний прокурором спосіб захисту у вигляді вимоги про визнання недійсною додаткової угоди є ефективним.
8. Верховний Суд ухвалою від 09.10.2025 передаючи цю справу №916/5778/23 на розгляд Об`єднаної палати, вважав, що відсутність у прокурора права звертатися в інтересах держави в особі уповноваженого державного органу, який не є стороною оспорюваного правочину (заінтересована особа), з позовом про стягнення неустойки за порушення строків виконання зобов`язань, за укладеним між відповідачами договором, на користь міськради, свідчить про обрання прокурором у справі неефективного способу захисту; виключно вимога про визнання недійсною додаткової угоди, якою сторони продовжили строк виконання зобов`язань, тобто яка не потребує залучення додаткових коштів з бюджету та не призводить до зменшення кількості товару, що постачається не здатна призвести до реального відновлення порушених прав та інтересів держави, що є самостійною підставою для відмови в позові.
9. Вважаємо, що повернувши справу колегії суддів, Об`єднана палата по суті ухилилася від виконання своїх обов`язків, визначених ст.302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Такі дії Об`єднаної палати можуть призвести до одного з двох небажаних результатів: 
1) колегія суддів, якій повернули справу, буде змушена керуватися при вирішенні справи висновками, що містяться у постанові Верховного Суду від 27.08.2025 у справі №916/2984/24; бо вважає, що такі висновки наявні, а Об`єднана палата без належних підстав відмовилася розглядати аргументи колегії на відступ, створивши бар`єр для застосування передбаченого ГПК механізму для відступу від існуючих правових висновків; 
2) колегія суддів ухвалить судове рішення, виходячи із власної аргументації (керуючись думкою Об`єднаної палати про відсутність правових висновків, від яких колегія хотіла відступити); а відтак існуватимуть дві постанови Верховного Суду в майже ідентичних справах з абсолютно протилежними правовими висновками, що призведе до стану правової невизначеності - адже в усіх подібних справах ані сторони, ані суди інших інстанцій, ані судді самого Верховного Суду не розумітимуть, якою ж позицією їм керуватися (адже висновки, що містяться в ухвалі Об`єднаної палати про повернення справи, не є обов`язковими для врахування). 
10. У цьому контексті звертаємо увагу на те, що до основних засад (принципів) господарського судочинства відносяться принципи верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, обов`язковості судового рішення (пункти 1, 2, 7 ч.3 ст.2 ГПК).
11. Згідно з ч.1 ст.11 ГПК суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
12. Подібні положення містяться в Конституції України, де зазначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст.8). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129).
13. Складовою принципу верховенства права є правова визначеність.
14. Згідно зі ст.36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
15. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
16. Частиною 4 ст.236 ГПК передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.
17. Консультативна рада європейських суддів (далі - КРЄС) у п.1 висновку №20 (2017) від 10.11.2017 "Про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону" (далі - Висновок) вказала, що однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність.
18. Отже, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
19. КРЄС також зазначила, що суперечливі рішення національних судів, особливо судів найвищих інстанцій, можуть призвести до порушення права на справедливий суд, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.9 Висновку).
20. Судді країн континентального права керуються судовою практикою, особливо вищих судів, до чиїх повноваження відноситься забезпечення єдності судової практики. У країнах континентального права рішення суду, особливо Верховного, мають ширше значення, ніж для тієї окремої справи, стосовно якої ухвалене рішення (пункти 12, 13 Висновку).
21. Наявність інструментів щодо забезпечення єдності практики в одному суді особливо актуальне для Верховних Судів. Це питання набуває надзвичайної важливості у випадках, якщо сам Верховний Суд є джерелом невизначеності та суперечливості судової практики замість того, щоб забезпечувати її єдність (п.24 Висновку).
22. Верховний Суд у постанові від 29.08.2024 у справі №905/830/21 вказав:
"125. Верховний Суд також звертає увагу, що розглядаючи спори щодо одного й того самого сквіз-ауту, щодо одного й того ж емітента, щодо тих самих рішень його органів, але за позовами різних акціонерів, суди мають враховувати висновки Верховного Суду щодо правомірності рішень щодо затвердження ринкової вартості акцій. І якщо Верховний Суд дійшов висновку про істотне заниження ринкової ціни акцій ПрАТ "АКХЗ", затвердженої рішенням наглядової ради від 04.05.2018, то суд у іншій справі не може зробити протилежний висновок про те, що ринкова ціна, встановлена тим самим рішенням наглядової ради, є справедливою для іншого міноритарного акціонера, адже це суперечитиме принципу правової визначеності та верховенству права, порушуватиме принцип однакового ставлення до акціонерів товариства. Факти, встановлені Верховним Судом у справі №905/671/19, для цієї справи не є преюдиціальними, проте, при ухваленні судових рішень суди керуються принципами правової визначеності та верховенства права і не можуть ухвалювати рішення всупереч відповідним висновкам Верховного Суду у справі №905/671/19. Зазначене відповідає висновкам Корпоративної палати, викладеним у пунктах 89-92 постанови від 15.06.2022 у справі №905/671/19". 
23. Отже, задля дотримання принципу правової визначеності, правова оцінка, що надається судами спірним правовідносинам у подібних справах, має здійснюватися однаково (тим паче у суді касаційної інстанції, якщо йдеться по суті про ті самі фактичні обставини, встановлені у спорі між тими самими учасниками). На це звертала увагу Об`єднана палата в ухвалі від 04.07.2025 у справі №910/10365/15.
24. Підсумовуючи вважаємо, що таке безпідставне повернення справ (а по суті системне блокування передачі справ колегіями суддів на розгляд Об`єднаної палати для відступу від правових висновків) призводить до вкрай негативних наслідків у вигляді існування кардинально протилежних позицій щодо застосування одних тих самих норм права при розгляді подібних справ на рівні Верховного Суду. 

Окрему думку складено відповідно до ч.3 ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Судді О. Кібенко

Л. Рогач