УХВАЛА

10 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №520/23012/25
адміністративне провадження № К/990/4343/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Михайлов Назарій Сергійович, на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якому просила:
- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17.11.2017 по 28.05.2025.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 позовну заяву залишено без руху, позиваці запропоновано усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, заяву про поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення. Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити певні дії повернуто позиваці на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 у справі № 520/23012/25 залишено без змін.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Михайлов Н.С., звернулась через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 2 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що суди попередніх інстанцій безпідставно застосували до спірних правовідносин положення частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, оскільки спір у справі не стосується проходження публічної служби, а є спором щодо оплати праці (стаття 233 КЗпП України).
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
За правилами частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За змістом частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачка, зважаючи на зміст спірних правовідносин, а також на положення частини п`ятої статті 122 КАС України, повинна була звернутися до суду з позовом про виплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в місячний строк після отримання остаточного розрахунку.
Отже, як слідує зі змісту оскаржуваних рішень, відповідачем на виконання рішення суду від 24.03.2025 у справі № 520/13141/24 виплачено позивачці кошти, що не були виплачені їй при звільненні (28.05.2025). Місячний строк звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні такої виплати розпочав свій відлік 29.05.2025 та сплинув 30.06.2025. Водночас, позовну заяву подано до суду та зареєстрована судом 27.08.2025, тобто з пропуском місячного строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України.
При цьому суди попередніх інстанцій слушно посилалися на висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20, які у подальшому були підтримані Верховним Судом, зокрема у постановах від 08.10.2025 у справі № 560/19282/24, від 19.05.2025 у справі № 380/1794/24 та інших про те, що встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору. Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців. Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо яких виник спір. 
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і в розглядуваному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах норми КЗпП України.
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій врахували висновки щодо застосування положень частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладені у зазначених вище постановах Верховного Суду.
За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, повертаючи позов, правильно застосували положення частини п`ятої статті 122 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених ними обставин не спростовують і не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Михайлов Назарій Сергійович, на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов   А.Г. Загороднюк