ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/4503/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління справами Міністерства оборони України

на постанову Північного апеляційного господарського суду 
(головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.)
від 15.10.2025

у справі №910/4503/25 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі"
до Головного управління справами Міністерства оборони України
про стягнення 541 632,50 грн

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі" (далі - ТОВ "Євро трейд енерджі") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління справами Міністерства оборони України (далі - ГУС МОУ) про стягнення заборгованості за спожиту у вересні 2023 року електроенергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № -08/2023/1016 від 31.08.2023  в розмірі 541 632,50 грн.

1.2. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що ним належним чином виконано зобов`язання по договору та поставлено відповідачу електричну енергію у вересні 2023 року, яка останнім оплачена не в повному обсязі.

1.3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 позов ТОВ "Євро трейд енерджі" задоволено, стягнуто з Головного управління справами Міністерства оборони України на користь ТОВ "Євро трейд енерджі" заборгованість 541   632,50 грн та судовий збір 6 499,59 грн.

1.4. Від ТОВ "Євро трейд енерджі" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі №910/4503/25 виправлено описку, допущену судом при підготовці рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/4503/25 шляхом викладення пункту 2 резолютивної частини рішення наступним чином: "Стягнути з Головного управління справами Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168; ідентифікаційний код 24978319) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі" (Харківське шосе, буд. 201-203, корп. 2-А, нежитлове приміщення 4, м. Київ, 02121; ідентифікаційний код 42819343) заборгованість 541   632 (п`ятсот сорок одна тисяча шістсот тридцять дві) грн 50 коп., судовий збір 6   499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 59 коп. та витрати на професійну правничу допомогу - 46   000 (сорок шість тисяч) грн." У задоволенні заяви ТОВ "Євро трейд енерджі" про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

2.2. Суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що при виготовленні повного тексту рішення суду від 16.06.2025 судом помилкового не зазначено в пункті 2 резолютивної частини останнього про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 46   000,00 грн, що свідчить про наявність підстав для виправлення описки в цій частині. З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, в силу чого заява позивача не підлягає задоволенню.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі №910/4503/25 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Головного управління справами Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі" 46 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.4. Суд апеляційної інстанції мотивував постанову тим, що судом першої інстанції помилково застосовано положення статті 243 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в цьому випадку має місце застосування положень статті 244 Господарського процесуального кодексу України саме через ухвалення додаткового рішення.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №910/4503/25, Головне управління справами Міністерства оборони України подало касаційну скаргу, якою просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 46   000,00 грн скасувати, а справу передати на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду для перевірки реальності, обґрунтованості й співмірності, заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

3.2. Головне управління справами Міністерства оборони України посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки суд вийшов за межі своїх повноважень, передбачених статтями 269, 275-77 Господарського процесуального кодексу України, та фактично ухвалив нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення правничої допомоги, яке не мав права ухвалювати замість суду першої інстанції; не дослідив належним чином питання реальності, необхідності та співмірності заявлених витрат, чим порушив частини третю та четверту статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Вважає, що апеляційний суд порушив норми статей 73, 74, 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, які зобов`язують суд мотивувати рішення та оцінювати докази у їх сукупності, а також принципи справедливості та пропорційності, визначені статтями 2 і 15 Господарського процесуального кодексу України. Також посилається на істотне порушення принципів диспозитивності та змагальності сторін, визначених статтями 7 та 13 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до ухвалення незаконного рішення. При цьому посилається на неврахування судом апеляційної інстанції правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі" проти доводів та вимог касаційної скарги заперечує, мотивуючи його тим, що позивач ще до ухвалення рішення по суті (29.04.2025, тоді як рішення ухвалене 16.06.2025) подав клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача 46   000,00 грн з доказами на підтвердження надання цих послуг, проте відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень щодо суми, заявленої позивачем до відшкодування.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

4.2. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

4.3. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

4.4. Відповідно до частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

4.5. За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема стосовно розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. 

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 05.07.2023 у справі №904/8884/21, у постановах від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі № 927/229/19, від 05.09.2024 у справі № 910/9998/23. 

4.6. Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

4.7. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).

4.8. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ "Євро трейд енерджі" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ГУС МОУ заборгованості за спожиту у вересні 2023 року електроенергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.08.2023 №-08/2023/1016 в розмірі 541   632,50 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача втрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 6   499,59 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі    60 000,00 грн.

До прийняття рішення по суті позивачем було подано клопотання разом із доказами надання правничої допомоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 46   000,00 грн.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучено:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1823 від 27.04.2020;

- ордер серії ВК №1167870 від 10.04.2025;

- договір про надання правничої допомоги від 03.02.2025 №1-юр;

- додаткову угода від 08.08.2024 №30 до договору про надання правничої допомоги від 03.02.2025 №1-юр, якою сторонами погоджено вартість фактично наданих послуг в межах даної справи - 46 000,00 грн;

- рахунок-фактуру від 08.08.2024 №3/08/08/2024 на суму 46 000,00 грн;

- платіжну інструкцію від 08.08.2024 №4844 на суму 46 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/4503/25 позов задоволено. Стягнуто з ГУС МОУ на користь ТОВ "Євро трейд енерджі" 541 632,50 грн заборгованість та судовий збір у розмірі 6 499,59 грн. В мотивувальній частині рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо необхідності відшкодування витрат на правничу допомогу в повному обсязі стороною відповідача, виходячи з того, що останні є обґрунтованими  та співмірними з предметом спору та виконаною адвокатом роботою, а заперечення відповідача є узагальненими та формальними. 

Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн.

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач посилався на те, що зі змісту мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 16.06.2025 вбачається, що суд надав оцінку доводам сторін щодо питання про відшкодування на користь позивача витрат на правову допомогу. Однак, у резолютивній частині рішення не зазначено про розподіл витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі №910/4503/25 виправлено описку, допущену судом при підготовці рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/4503/25 шляхом викладення пункту 2 резолютивної частини рішення наступним чином: "Стягнути з Головного управління справами Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168; ідентифікаційний код 24978319) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро трейд енерджі" (Харківське шосе, буд. 201-203, корп. 2-А, нежитлове приміщення 4, м. Київ, 02121; ідентифікаційний код 42819343) заборгованість - 541 632 (п`ятсот сорок одна тисяча шістсот тридцять дві) грн 50 коп., судовий збір - 6 499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 59 коп. та витрати на професійну правничу допомогу - 46 000 (сорок шість тисяч) грн". У задоволенні заяви ТОВ "Євро трейд енерджі" про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Місцевим господарським судом враховано, що при виготовленні повного тексту рішення від 16.06.2025 судом першої інстанції помилкового не зазначено в пункті 2 резолютивної частини останнього про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн, що свідчить про наявність підстав для виправлення описки в цій частині.

4.9. Відповідно до частин першої та другої статті 243 Господарського процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановлюється ухвала.

4.10. У постанові Верховного Суду від 15.01.2021 у справі №905/2135/19 викладено правовий висновок про те, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Законом передбачені випадки, коли недоліки рішення суду можуть бути усунені тим самим судом, що його ухвалив. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Не вважаються опискою помилки, які не викривляють зміст, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №990/106/22.

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення.

В ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №904/10956/16 та від 11.01.2022 у справі №921/730/13-г/3 також зроблено висновок, що правила статті 243 Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.

4.11. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду про виправлення описки, виходив з того, що оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 судом першої інстанції фактично здійснено не виправлення описки в рішенні, а доповнено його зміст, що свідчить про помилкове застосування місцевим господарським судом положень статті 243 Господарського процесуального кодексу України, чим порушено норми процесуального законодавства.

4.12. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що місцевий господарський суд мав би ухвалити додаткове рішення, оскільки ним фактично доповнено резолютивну частину рішення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, усуваючи порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та ухвалюючи фактично додаткове рішення про стягнення з Головного управління справами Міністерства оборони України на користь ТОВ "Євро трейд енерджі" витрат на професійну правничу допомогу мав надати оцінку правомірності заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі, виходячи з їх обґрунтованості, необхідності та співмірності з предметом спору та виконаною адвокатом роботою.

Проте, із оскаржуваної постанови не вбачається, що судом апеляційної інстанції надавалася оцінка заявленим до відшкодування витратам в розмірі 46   000,00 грн.

Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, чого в даному випадку судом не дотримано.

З огляду на визначені Господарським процесуальним кодексом України межі перегляду справи в касаційній інстанції, Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій.

Отже, постанову суду апеляційної інстанції щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 46   000,00 грн слід скасувати з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.3. Згідно із частиною четвертою статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

5.4. З огляду на викладене, Верховний Суд вбачає правові підстави для задоволення касаційної скарги Головного управління справами Міністерства оборони України шляхом скасування оскаржуваної постанови та направлення справи в частині стягнення 46   000,00 грн витрат на правничу допомогу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого апеляційному господарському суду необхідно врахувати викладене у цій постанові та надати оцінку правомірності заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі.

Керуючись статтями 236, 238, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління справами Міністерства оборони України задовольнити, постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №910/4503/25 в частині стягнення 46   000,00 грн скасувати, а справу в цій частині направити до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                   В. Студенець

Судді                                                                                                               С. Бакуліна

                                                                                                                        О. Кібенко