УХВАЛА

26 січня 2026 року
м. Київ

справа № 607/11746/17
провадження № 61-204 ск 26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Володимир Степанович, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у сумі 549 461,51 грн. 

2. Козівський районний суд Тернопільської області рішенням від 13 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, задовольнив вищевказаний позов.

2.1. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 549 461,51 грн.

2.2. Вирішив питання компенсації судових витрат та визначив строк дії заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2017 року.

3. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду частково задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник Кметик В. С. на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року. 

3.1. Змінив рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.

3.2. Відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.

4. Козівський районний суд Тернопільської області ухвалою від 03 листопада 2025 року повернув без розгляду заяву про скасування заходів забезпечення позову адвокату Кметику В. С.

5. 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик В. С., звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року про повернення заяви без розгляду у справі № 607/11746/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Разом з апеляційною скаргою, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

6. Ухвалою від 23 грудня 2025 року Тернопільський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без руху та надав заявнику строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, а саме: заявнику необхідно було подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку.

7. Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 30 грудня 2025 року відмовив у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

8. У січні 2026 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик В. С., на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення, визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та вважати апеляційну скаргу такою, що подана в межах поновленого процесуального строку, а також передати справу № 607/11746/17 до Тернопільського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом.

9. Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявник вказує на те, що апеляційний суд відмовляючи у відкритті апеляційного провадження фактично проігнорував встановлені матеріалами справи об`єктивні обставини моменту належного вручення повного тексту ухвали Козівського районного суду від 03 листопада 2025 року, оскільки повний текст ухвали суду першої інстанції з мотивувальною частиною був направлений представнику ОСОБА_1 рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, та був фактично вручений лише 06 грудня 2025 року.

10. Зазначає, що розміщення технічної копії ухвали в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» 05 листопада 2025 року не може визнатися моментом її належного вручення у розуміння статті 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки саме ця норма у системному зв`язку зі статтями 126, 127, 354, 35 ЦПК України передбачає, що процесуальні строки обчислюються з дня вручення повного судового рішення особі, а не з дати його технічного відображення в електронній системі.

10.1. Попри це, апеляційний суд посилаючись на загальні міркування щодо обов`язку сторони користуватися електронними сервісам, без з`ясування коли саме представник отримав і зміг прочитати текст ухвали, коли він довідався про її наслідки та чи мав він об`єктивну можливість використати право на апеляційне оскарження, визнав що строк апеляційного оскарження сплив ще 20 листопада 2025 року, а апеляційну скаргу, подану поштою 16 грудня 2025 року вважав поданою з пропуском строку і відмовив у його поновленні, чим не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22.

11. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

12. Статтею 2 ЦПК України, який, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

13. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 1, 2, 7, 8, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

14. За приписами статті 43 ЦПК України учасники справи мають як право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках так і обов`язок виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

15. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 352 ЦПК України).

16. Відповідно до положень статті 354 ЦПК України Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

17. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

18. Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

19. Як убачається з рішень судів попередніх інстанцій, та, зокрема, з оскаржуваної ухвали Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року, ухвала Козівського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року була отримана адвокатом Кметиком В. С. 05 листопада 2025 року, що в свою чергу підтверджується карткою руху документа у системі «Електронний суд».

20. Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

21. Таким чином, суд першої інстанції направив адвокату Кметику В. С. судове рішення у визначений процесуальним законом спосіб за допомогою засобів Електронного суду. 

22. Також варто зазначити, що відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

23. Суд не зобов`язаний дублювати рішення, якщо позивач як фізична особа не має офіційної електронної адреси, але її має адвокат, який представляє в суді його інтереси.

24. Отже, надсилання електронної копії судового рішення адвокату як представнику позивача на офіційну електронну адресу є належним і достатнім способом вручення судового рішення учаснику справи, з датою вручення якого можна пов`язувати строк на його оскарження позивачем.

25. У касаційній скарзі адвокат Кметик В. С. зазначає підстави, з яких безпосередньо відповідач не скористався правом на апеляційне оскарження, однак належним чином не обґрунтовує, чому ним, як представником відповідача, не вчинялись дії, для забезпечення реалізації права його клієнта на оскарження рішення суду першої інстанції та звернення до суду апеляційної інстанції у строки, визначені ЦПК України.

26. Заявник у касаційній скарзі посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) зазначаючи, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне провадження суд не може обмежитись констатацією факту технічного надходження документа до електронної системи, а зобов`язаний з`ясувати, коли особа реально отримала можливість ознайомитись із судовим рішенням і чи вчиняла вона всі можливі дії для реалізації права на апеляційний перегляд.

27. Однак, у справі № 454/1883/22 судове рішення було направлено на електронну адресу сторони, яка зазначена в позовній заяві, а не за допомогою засобів Електронного суду, саме направлення судового рішення на електронну пошту сторони у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) Велика Палата Верховного Суду визнала неналежним способом вручення судового рішення.

28. Отже покликання заявника на те, що апеляційним судом при ухвалені оскаржуваного судового рішення не враховано неналежний спосіб надсилання такого рішення не знайшли свого підтвердження та не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

29. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06)

30. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України»).

31. Поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

32. Також безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є і порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду.

33. Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України», заява № 50966/99).

34. Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

35. Крім цього частиною четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

36. Тобто метою встановлених ЦПК України процесуальних строків є дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

37. Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. 

38. Крім цього, саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення.

39. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

40. Отже, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанцій є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Володимир Степанович, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров