ОКРЕМА ДУМКА
судді Чиркіна С.М.

16 січня 2026 року 
м. Київ

справа №990/453/25
адміністративне провадження №П/990/453/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стеценка С.Г., суддів: Єзерова А.А., Бевзенка В.М., Чиркіна С.М., Тацій Л.В., задовольнив заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_3 від участі у справі № 990/453/25 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Справу вирішено передати до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Проте із позицією, викладеною в цій ухвалі, не погоджуюся і користуючись правом судді на окрему думку (стаття 34 КАС України) зазначаю таке.
Рух справи
01 жовтня 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), в якій він просить визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України, через яку не призначаються місцеві вибори на 26 жовтня 2025 року, та зобов`язати Верховну Раду України призначити місцеві вибори шляхом прийняття відповідної постанови. 
Верховний Суд ухвалою від 23 жовтня 2025 року відкрив провадження в адміністративній справі № 990/453/25, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів, про що повідомив осіб, які беруть участь у справі.
У зв`язку із ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 13 січня 2026 року № 17/0/15-26 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», згідно з наказом Голови Верховного Суду від 13 січня 2026 року № 86/0/5-26 «Про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату Верховного Суду», на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року № 51/0/78-26 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (протокол від 14 січня 2026 року) й для розгляду означеної справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_3, суддів: Бевзенка В.М., Тацій Л.В., Чиркіна С.М., Єзерова А.А.
Підстави самовідводу
15 січня 2026 року суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід у справі № 990/453/25 вважаючи, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у його неупередженості при її вирішенні.
Заява мотивована тим, що позивачем у цій справі є ОСОБА_1 , який, будучи також позивачем у справі № 990/210/24, що знаходилася у провадженні Верховного Суду як суду першої інстанції й головуючим у якій був суддя ОСОБА_3, неодноразово у своїх дописах у засобах масової інформації та інтернет-платформах висловлював незгоду із прийнятими в означеній справі судовими рішеннями, проявляв активність щодо оприлюднення неправдивої, спотвореної інформації стосовно судді ОСОБА_3 .
Також у справі № 990/210/24, спір у якій ініціював ОСОБА_1 і яка була розглянута раніше, позивачем неодноразово подавалися заяви про відвід головуючому судді ОСОБА_3 від участі у її розгляді.
У своїй заяві суддя ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 звертався із дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя про притягнення судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності. 
Також ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів (Служба безпеки України, Офіс Генерального прокурора) із заявами про нібито вчинення суддею ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.
Підстави задоволення заяви про самовідвід
Мотиви, з яких суд задовольнив заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, зводяться до змісту заяви про самовідвід. 
Зокрема колегія зазначила: «…беручи до уваги наведені в заяві про самовідвід мотиви, їх зміст і значення, з метою недопущення виникнення обставин, які б могли викликати в стороннього спостерігача (спостерігачів), у тому числі й в учасників цієї справи, сумнів щодо неупередженості (безсторонності) судді, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід».
Підстави окремої думки 
Згідно з частиною першою статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 31, частиною першою статті 35 КАС України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, процесуальним законом встановлено загальне правило, відповідно до якого склад суду під час розгляду і вирішення адміністративної справи в суді однієї інстанції є незмінним, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.
Водночас згідно із частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Враховую, що пункт 4 частини першої статті 36 КАС України не вказує на конкретні обставини, які є підставою для відводу (самовідводу) судді, але вказує на критерії, які можуть характеризувати такі обставини, а саме обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Тобто перелік обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не є вичерпним. 
За сталою судовою практикою такі обставини повинні бути підтверджені доказами, доводами та підлягають оцінці у кожному конкретному випадку.
Наголошую, що передбачена пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України норма має диспозитивний характер при оцінці обставин, які можуть бути підставою для відводу/самовідводу судді. 
Відповідно учасники справи або суддя деякі обставини можуть сприймати/розглядати як такі, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. 
Зі змісту наведених норм вбачається, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
За приписами пункту 15 статті 4 КАС України ухвала це письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.  
Отже, на ухвалу розповсюджуються вимоги статті 242 КАС України, зокрема щодо законності та обґрунтованості судового рішення.
Наголошую, що питання участі та відводу судді ОСОБА_3 у справі № 990/210/24 вирішено у визначений процесуальним законом спосіб ухвалами від 04 та 13 грудня 2024 року, якими відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду, зокрема ОСОБА_3, та окремо доповідача у справі судді ОСОБА_3
Покликання на звернення ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про притягнення судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів (Служба безпеки України, Офіс Генерального прокурора) не підтверджені фактичними обставинами щодо часу, підстав таких звернень та результатів їх розгляду. 
Практика звернень учасників справи із заявами до Вищої ради правосуддя та правоохоронних органів на жаль є розповсюдженою та зазвичай є способом можливого формування певного іміджу судді. 
Також такі звернення учасників можуть бути направлені на штучне створення підстав для відводу/самовідводу судді. 
Проте такі звернення не є підставою, визначеною процесуальним законом для відводу або самовідводу. 
Наголошую, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалах від 21 січня 2019 року у справі № 9901/796/18 та від 18 березня 2019 року у справі № 800/125/17 дійшла висновку, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. ….. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». 
Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».
Враховую, що розгляд справи № 990/453/25 визначеним складом суду не відбувався, відповідно відсутня об`єктивна позиція ОСОБА_1 щодо складу суду. 
Водночас при вирішенні заяви про самовідвід колегія суддів констатувала:
«Із предмета та меж судового розгляду у справі № 990/453/25 не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_3 щодо позивача або обставин цієї справи, чи його необ`єктивність при її розгляді, як і на заінтересованість цього судді у результаті розгляду справи. 
Не встановлено судом й інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність його відводу».
Отже, колегія встановила відсутність доказів та підстав для відводу або самовідводу судді. 
За такого правового регулювання та фактичних обставин, вважаю відсутні підстави для задоволення заяви про самовідвід. 

Суддя С. М. Чиркін