УХВАЛА

02 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/18143/23 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної митної служби України в особі Одеської митниці 
на рішення Господарського суду міста Києва (Ващенко Т.М.)
від 25.06.2024
на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючого Сітайло Л.Г., суддів: Буравльова С. І., Шапрана В. В.)
від 29.09.2025
у справі № 910/18143/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трікса"
до Державної казначейської служби України, Державної митної служби України в особі Одеської митниці
про стягнення 13939680,70 грн
ВСТАНОВИВ:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Трікса» (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (надалі - Відповідач 1), Одеської митниці (надалі - Відповідач 2, Скаржник) про стягнення шкоди, заподіяної неправомірними діями Одеської митниці.
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 у справі №910/18143/23 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Державного бюджету України на користь Позивача 13939680,70 грн. майнової шкоди.
3. Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням Відповідач 2 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. 
4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 у справі №910/18143/23 скасовано. У задоволенні позовних вимог відмовлено.
5. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №910/18143/23, Позивач подав касаційну скаргу на зазначене судове рішення. 
6. Постановою Верховного Суду від 02.07.2025 року касаційну скаргу Позивача задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №910/18143/23 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 року Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 у справі №910/18143/23 залишено без змін. 

8. 03 січня 2026 року Відповідач 2, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025.

9. У прохальній частині касаційної скарги Скаржник просить :
- відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанову Північного Апеляційного господарського суду від 29.09.2025 року у справі № 910/18143/23;
- касаційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанову Північного Апеляційного господарського суду від 29.09.2025 року у справі № 910/18143/23 задовольнити; 
- рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанову Північного Апеляційного господарського суду від 29.09.2025 року у справі №910/18143/23 скасувати, та ухвалити нове , яким відмовити в задоволенні позовних вимог Позивача до Відповідача 1, Відповідача 2 у повному обсязі. 
10. До касаційної скарги Скаржником додано клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження. 
11. Скаржник зазначає, що подає касаційну скаргу на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права (щодо застосування ч. 2 ст. 356 Митного Кодексу України, ч. 2 ст. 235, ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України) з подібних правовідносинах (стягнення матеріальної шкоди за результатами правомірної реалізації товарів, які швидко псуються або мають обмежений строк зберігання - безпосередніх предметів порушення митних правил, вилучених відповідно до положень Митного кодексу України). 
Беручи до уваги обґрунтування Скаржником підстав касаційного оскарження, Суд дійшов висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.
12. Водночас Скаржник зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", оскільки спір стосується відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. 
13. Згідно із пунктом 11 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" (скаржником помилково зазначений пункт 13) судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
14. Пунктом 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
15. Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
16. Однак Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.11.2019 р. по справі № 906/770/17 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Митниці [Державної митної служби України] зробила висновок, що враховуючи те, що у даному випадку з апеляційною скаргою зверталась Митниця, яка є Відповідачем у справі, Суд дійшов висновку, що на неї не поширюються положення законодавства щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у справах за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Верховний Суд виходив з того, що правом на звільнення від сплати судового збору у даній категорії справ наділяються виключно Позивачі. Отже, відповідно до вищезазначеної позиції Верховного Суду - державні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи та інші, відповідачі у справах про відшкодування шкоди, завданої їх незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю, повинні сплачувати судовий збір за подання ними апеляційних та касаційних скарг на рішення судів по суті заявлених вимог, який розраховується з суми, яка підлягала б сплаті позивачем за подання позовної заяви.
17. З огляду на наведене, Суд, перевіряючи касаційну скаргу Державної митної служби України в особі Одеської митниці на рішення Господарського суду міста Києва та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 910/18143/23 на дотримання вимог пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, враховує позицію Верховного Суду, викладену у вищезазначеній постанові від 05.11.2019.
18. Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
19. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.
20. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто не менше 2684,00 грн та не більше 939400,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року встановлений у розмірі 2684,00 грн, а позов поданий у 2023 році.
21. Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
22. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на викладене, судовий збір за подання касаційної скарги у даному випадку підлягав оплаті у розмірі 334552,33 (1,5% від 13939680,70 грн) х 200% х 0,8. 
Суд звертає увагу, що реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом, розміщені на офіційному сайті Верховного Суду за посиланням https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/platig/.
23. Враховуючи викладене, касаційна скарга Державної митної служби України в особі Одеської митниці залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом долучення доказів сплати судового збору. 
24. Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної митної служби України в особі Одеської митниці на рішення Господарського суду міста Києва та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 910/18143/23 залишити без руху.
2. Надати Державній митній службі України в особі Одеської митниці строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, у спосіб, визначений в цій ухвалі.
3. Роз`яснити Державній митній службі України в особі Одеської митниці, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська