ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2026 року
м. Київ

справа № 179/478/23

провадження № 61-1831св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідач -фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 рокуу складі колегії суддів: Слізаренко І. А., Макарова М. О., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог 

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати договір оренди землі від 05 вересня 2016 року, укладений між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) щодо земельної ділянки, кадастровий номер 1222380500:01:001:0993, площею 6,70 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Дніпропетровської області, Магдалинівського району, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з одночасним припиненням права оренди; стягнути з відповідача орендну плату за 2016 - 2023 роки у розмірі 59 006,50 грн, пеню за період з 05 вересня 2016 року до 31 грудня 2023 року - 15 772,43 грн, три проценти річних за період з 05 вересня 2016 року до 31 грудня 2023 року - 12 958,83 грн; індексацію за період з 05 вересня 2016 року до 31 грудня 2023 року - 5 700,03 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року клопотання представника відповідача адвоката 
Чуміної К. Г. про стягнення витрат по цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000 грн. 

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 
2024 року виправлено описку у вступній частині додаткового рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 
2024 року за клопотанням представника відповідача адвоката Чуміної К. Г. 
про стягнення витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати.
Вказано у вступній частині додаткового рішення учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, а саме: представник позивача - Бут Н. В. 
та представник відповідача - Чуміна К. Г.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Розірвано договір оренди земельної ділянки від 05 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 1222380500:01:001:0993, площею 6,70 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Самарського (колишнього Магдалинівського) району, Дніпропетровської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки за відповідачем.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди за період часу з 28 лютого 2021 року до 31 грудня 2023 року в розмірі 24 150,00 грн, пеню - 15 772,43 грн, три відсотки річних - 2 056,00 грн, інфляційні втрати - 5 700,03 грн.
В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бут Н. В. задоволено.
Додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року та ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року про виправлення описки у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати скасовано.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у цій справі скасовано рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року та апеляційним судом ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог   ОСОБА_1 , тому додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року та ухвала Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня  2024 року про виправлення описки підлягають скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2025 року до Верховного Суду, ФОП ОСОБА_2 ,посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року в частині щодо оскарження додаткового рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 
2024 року, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити в силі.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому відповідно до положень статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядається.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував додаткове рішення суду першої інстанції, оскільки, скасувавши його рішення по суті спору, апеляційний суд задовольнив позов частково, відповідно, судові витрати повинні бути стягнуті пропорційно до задоволених позовних вимог.
Вказує, що оскільки апеляційним судом ухвалено нове рішення по суті спору, то саме цей суд повинен був самостійно здійснити новий розподіл судових витрат.
Посилається на відповідні правові висновки Верховного Суду. 

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бут Н. В., подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи не спростовують правильність оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а доводи позивача є безпідставними, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 

12 березня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 10 серпн 2023 року у справі № 759/17855/19, від 02 квітня 2024 року у справі № 907/568/22, від 03 жовтня 2019 року у справі 
№ 922/445/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 

Касаційна скарга ФОП   ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. 

Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору, та не може існувати окремо від нього.

Скасовуючи додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у цій справі було скасовано рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року по суті спору. Відповідно, додаткове рішення не може існувати окремо від рішення по суті спору, а тому було правильно скасовано судом апеляційної інстанції (див. пункт 133 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Доводи касаційної скарги, загалом, зводяться до того, що суд апеляційної інстанції, ухваливши нове рішення у справі по суті позовних вимог, повинен був здійснити новий, повний розподіл судових витрат.

Верховний Суд погоджується з такими висновками заявника, проте, це не є підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року в частині щодо оскарження додаткового рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 
2024 року.
Судові витрати, за загальним правилом, повинні бути розподілені судом, який ухвалює судове рішення по суті спору, під час розгляду справи по суті спору. Оскаржуваною ж постановою переглядалося додаткове рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів роз`яснює, що у разі, якщо учасник справи вважає, що суд, який ухвалив судове рішення по суті спору, не вирішив питання про судові витрати, то він може звернутися до такого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2  залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у частині перегляду додаткового рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк