УХВАЛА

19 грудня 2025 року 
м. Київ
cправа №  911/2326/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В. Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича (вх. № 8976/2025)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025
у складі колегії суддів:  Пантелієнка В. О. - головуючого, Козир Т. П., Доманської М. Л.
та на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.07.2025
у складі судді Янюк О.С.
у справі № 911/2326/24 
про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
07.07.2025 ухвалою Господарського суду Київської області у справі №911/2326/24 клопотання керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича про затвердження плану реструктуризацією боргів ОСОБА_1 від 19.06.2025 залишено без задоволення. Відмовлено у затвердженні плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , затвердженого боржницею та схваленого зборами кредиторів 19.06.2025. Скаргу АТ "Перший український міжнародний банк" на дії (бездіяльність) керуючого реструктуризацією від 20.06.2025 задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича від виконання повноважень керуючого реструктуризацією.
03.11.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду (повна постанова складена 10.11.2025) апеляційну скаргу керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 07.07.2025 у справі № 911/2326/24 - залишено без змін.
01.12.2025 (через підсистему "Електронний суд") арбітражний керуючий Яковенко Дмитро Едуардович звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 07.07.2025 у справі № 911/2326/24; прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання про затвердження плану реструктуризації боргів боржника від 19.06.2025 та відмовити у задоволенні скарги АТ "Перший український міжнародний банк" на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Яковенко Дмитра Едуардовича від 20.06.2025.
02.12.2025 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), Жукова С. В., Картере В. І.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 2-1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня -  3 028 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору
Отже, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025, прийняту за результатом перегляду ухвали Господарського суду Київської області від 07.07.2025 у справі № 911/2326/24, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 2 422,40 грн  (3 028 х 0,8).
Правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги. 
Водночас у матеріалах касаційної скарги арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича, яка надійшла через систему "Електронний суд", не виявилось вказаного у додатку касаційної скарги платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору, про що Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду складено Акт № 32.1-14/ 491 від 02.12.2025.
Таким чином, касаційна скарга арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.
Крім цього, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи; обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої цієї ж статті (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.
У разі оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на скаржника. Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу касаційного оскарження, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципів диспозитивності, рівності та змагальності.
Згідно з частиною четвертою статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. 
За змістом статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування визначених законом підстав (підстави) касаційного оскарження унеможливлює відкриття касаційного провадження за такою касаційною скаргою.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначати конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Так, за доводами касаційної скарги арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича, судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права під час дослідження доказів, що мають значення для справи, та не досліджено наявні в матеріалах справи докази, на які посилався арбітражний керуючий. 
Водночас скаржником у касаційній скарзі чітко не вказано підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
Отже, касаційна скарга арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.
Частиною другою статті 292 ГПК України визначено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З огляду на викладене касаційна скарга скаргу арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: 
- надати документ,що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн,
- вказати підставу (підстави), передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга, та належно її (їх) обґрунтувати.
При цьому Верховний Суд зазначає, що уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно надіслати учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд 
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 07.07.2025 у справі №911/2326/24 - залишити без руху.
2. Надати арбітражному керуючому Яковенку Дмитру Едуардовичу строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. Роз`яснити арбітражному керуючому Яковенку Дмитру Едуардовичу що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                                В. Пєсков