УХВАЛА 
29 січня 2026 року
м. Київ
справа № 185/9890/24
провадження № 61-16192ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якого діє адвокат Тернова Інна Валентинівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», ОСОБА_3 , треті особи: державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, державний реєстратор обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч Оксана Михайлівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, відповідно до якого просили витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року, позов задоволено. Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
23 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») - адвокат Тернова І. В. подала касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року (повний текст постанови складено 08 грудня 2025 року), які просить скасувати, ухваливши по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду від 06 січня 2026 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк - десять днів з дня отримання банком ухвали, для усунення недоліків шляхом обґрунтування розміру сплаченого судового збору з урахуванням ціни позову (вартості спірного нерухомого майна) та, у разі необхідності, надання документу про доплату судового збору.
Ухвалу Верховного Суду від 06 січня 2026 року доставлено до електронного кабінету АТ «Сенс Банк» та його представника 08 січня 2026 року. Таким чином строк для усунення недоліків скарги сплив 19 січня 2026 року.
22 січня 2026 року представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Тернова І. В. подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій міститься клопотання про поновлення строку усунення недоліків, яке мотивовано тим, що вона в електронному кабінеті не отримала ухвалу Верховного Суду від 06 січня 
2026 року, а у зв`язку із важкою ситуацією в енергетичній системі України та затримкою, у зв`язку із цим, в опрацюванні документації, банк передав їй документи 21 січня 2026 року.
Згідно із частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Колегія суддів, враховуючи приписи частини другої статті 127 ЦПК України, з огляду на обставини, викладені у клопотанні представника Тернової І. В. , вважає за можливе продовжити банку до 22 січня 2026 року строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, 
в якому подається скарга.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Позов про витребування майна є позовом майнового характеру. 
За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про витребування майна визначається вартістю такого майна.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник надав Верховному Суду довідку судового експерта Копилової В. М. № 37 від 06 травня 2024 року, відповідно до якої приблизна ринкова вартість спірної квартири у м. Павлограді станом на травень 2024 року складає 200 000 - 220 000 грн. 
Відомостей про іншу вартість спірного майна заявник не надав. 
Таким чином, ціна позову у справі № 185/9890/24 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).
Оскільки справа № 185/9890/24 є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд в ухвалі від 06 січня 2026 року звертав увагу заявника, що судові рішення у справах з ціною позову, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2025 році) касаційному оскарженню не підлягають (частина третя статті 389 ЦПК України). Винятки із цього правила передбачені підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Однак, ні касаційна скарга подана у грудні 2025 року, ні уточнена касаційна скарга подана у січні 2026 року, не містять обґрунтування наявності випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для касаційного оскарження судових рішень у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У заяві про поновлення строку усунення недоліків касаційної скарги, представник банку вказує, що «справа має значне значення» для АТ «Сенс Банк».
Заявником не доведено, а колегією суддів не встановлено виняткового значення розглядуваної справи для особи, яка подає скаргу.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.
Незгода відповідача із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема не встановлено виняткового значення розглядуваної справи для АТ «Сенс Банк».
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не обґрунтовано і встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якого діє адвокат Тернова Інна Валентинівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі № 185/9890/24.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников