ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/3586/19
адміністративне провадження № К/990/51474/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової Р.Ф., 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікро Фокус Україна» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 (суддя Калинич Я.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 (судді: Беспалов О.О. (головуючий), Грибан І.О., Парінов А.Б.) у справі №640/3586/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікро Фокус Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікро Фокус Україна» (далі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 26.10.2018:
- №5702615147, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1358832,50 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 1087066,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 271766,50 грн;
- №5692615147, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у сумі 358466,20 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 286773,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 71693,20 грн.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з контрагентом є хибними та не підтверджені належними доказами, натомість реальність господарських операцій підтверджується первинними документами, що наявні у позивача.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, за його результатами дана справа передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято адміністративну справу №640/3586/19 до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 замінено найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Серена Софтвеа Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікро Фокус Україна», закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.08.2025, залишено без руху позовну заяву ТОВ «Мікро Фокус Україна» та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
4. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.08.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікро Фокус Україна» залишено без розгляду.
5. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що строк звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення у випадку використання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження) становить один місяць з дня, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України.
Таким чином, враховуючи, що у цій справі позивачем застосовано процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 №5702615147 та №5692615147, шляхом подачі відповідної скарги, строк для звернення до суду з позовом про їх оскарження становить один місяць, а моментом початку його відліку є день отримання позивачем рішення ДПС України. Рішення ДПС України від 27.12.2018 № 41861/6/99-99-11-04-02-25 про залишення скарги без задоволення позивач отримав 02.01.2019, проте позов подано 01.03.2019, тобто з пропуском строку звернення до суду із даним позовом.
Перевіривши наведені позивачем підстави для поновлення строків звернення з адміністративним позовом у цій справі (зміна судової практики, об`єктивні причини, пов`язані з періодом воєнного стану, тривалий період відсутності активних процесуальних дій у справі), суди дійшли висновку, що такі не є поважними, належних доказів щодо поважності строку звернення до суду із даним позовом позивач суду не надав. Таким чином, відсутні підстави для поновлення позивачу строків звернення з адміністративним позовом у цій справі, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.08.2025, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. Касаційний розгляд справи проведено письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами відповідно до статі 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Судами встановлено, що предметом цього позову є податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018 №5702615147 та №5692615147.
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржував в адміністративному (досудовому) порядку згідно статті 56 Податкового кодексу України до контролюючого органу вищого рівня - ДПС України.
Рішенням ДПС України від 27.12.2018 №41861/6/99-99-11-04-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення.
Вказане рішення ДПС України від 27.12.2018 отримано представником позивача 02.01.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового направлення (т. 5 а.с. 243)
При цьому до суду позивач звернувся 01.03.2019 про що свідчить відбиток штемпелю Окружного адміністративного суду м. Києва.
Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду позивач в заяві посилався на те, що станом на дату звернення з цим позовом до суду першої інстанції, постановою Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №818/309/18 сформовано правову позицію, відповідно до якої строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України. Зазначений строк становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.
Позивач звертав увагу, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті 26.10.2018, а з позовною заявою позивач звернувся на початку 2019 року, тоді як зміна судової практики відбулась лише у 2020 році це обставина, яку позивач не міг передбачити.
Позивач просив також врахувати об`єктивні причини, пов`язані з періодом воєнного стану, а також обставини, що склалися після відкриття провадження, а саме тривалий період відсутності активних процесуальних дій у справі з боку суду та відповідача щодо питання строків. \
Вважав, що ці фактори в сукупності є поважною причиною для поновлення пропущеного строку.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9. Підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій Товариство зазначило порушення норм процесуального права, що призвели до прийняття неправомірних рішень судів, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, судами не надано належної оцінки доводам, що наведені позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом її порушених прав та законних інтересів.
Свої вимоги скаржник також обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково не врахували, що станом на дату звернення позивача з позовом до суду першої інстанції, постановою Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 818/309/18 сформовано правову позицію, відповідно до якої строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України. Зазначений строк становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження. Аналогічний підхід Верховним Судом підтримано і у постанові від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18.
Позивач звертає увагу, що Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах (який передбачав збільшений строк звернення до суду) лише у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19. Тобто звернення до суду мало місце задовго (за півтора роки) до зміни Верховним Судом тлумачення норм процесуального та податкового законодавства, що позивач жодним чином не міг передбачити.
Застосування у 2025 році зміненої практики до позовної заяви позивача, провадження за якою було відкрито у 2019 році суперечить принципам верховенства права, права на доступ до суду та правової визначеності.
10. Контролюючим органом надано відзив на касаційну скаргу Товариства, в якому відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції просить залишити без змін. 
Зокрема зазначає, що у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. Граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення - рішення або іншого рішення контролюючого органу.
Оскільки позивачем застосовано процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 № 5702615147 та № 5692615147, шляхом подання відповідної скарги, то строк для звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування становить один місяць, а моментом початку його відліку є день отримання позивачем рішення ДПС України.
Отже, Товариством пропущено процесуальний строк для звернення до суду, а тому судами прийнято обґрунтовані рішення у відповідності до вимог законодавства.
ПОЗИЦІЯ СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій
11. Відповідно до вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
12. Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.
13. Спірним питанням у цій справі є дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом і правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав залишення позову Товариства без розгляду. 
Предметом спору у цій справі (з урахуванням меж касаційного перегляду) є податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018 №5702615147 та №5692615147, які оскаржувались позивачем в адміністративному порядку. Ці обставини не є спірними між сторонами.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
За змістом частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Як встановлено судами рішення про відмову в задоволенні скарги в порядку адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень - рішень прийняте ДПС України від 27.12.2018 та отримано представником позивача 02.01.2019, а до суду позивач звернувся 01.03.2019, тобто через два місяці після отримання рішення за результатами адміністративного оскарження.
Постановою Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №818/309/18 сформовано правову позицію, відповідно до якої, строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України. Зазначений строк становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження. Аналогічні висновки наведені і у постанові Верховного Суду у справі №2540/2576/18.
26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №500/2486/19, відступив від висновків викладених у постановах Верховного Суду у справах №818/309/18 та №2540/2576/18, сформувавши наступний правовий висновок.
Норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Суд звертає увагу на те, що у вказаній постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, зауважено на тому, що:
- суди повинні уникати випадків правового пуризму, зокрема скасування правомірних рішень, ухвалених відповідно до усталеної на той час судової практики, лише на тій підставі, що станом на час розгляду справи судом апеляційної та/або касаційної інстанції змінилось юридичне тлумачення відповідної правової норми;
- зміна судової практики, що відбулася після ухвалення судами остаточного рішення, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час розгляду справи судами попередніх інстанцій;
- задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.
В контексті викладених у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 висновків необхідно звернути увагу на те, що Конституцією України (статті 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому, загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав. Слід зазначити, що єдність судової практики відіграє надважливу роль у забезпеченні однакового правозастосування в адміністративному судочинстві, що сприяє правовій визначеності та передбачуваності стосовно вирішення спірних ситуацій для учасників судового процесу.
У спорі, в межах якого переглядаються оскаржувані судові рішення, сторони не заперечують, що позивачем 02.01.2019 отримано рішення Державної податкової служби України про результат розгляду скарги №41861/6/99-99-11-04-02-25 від 27.12.2018, а з позовом Товариство звернулося 01.03.2019, тобто з пропуском строку на звернення до суду.
Однак, Суд звертає увагу на те, що за обставин, які склались, визначальним є те, що позивач подав позов до суду першої інстанції 01.03.2019, тобто до прийняття постанови Верховного Суду (26.11.2020), якою змінено правовий підхід до визначення строків звернення до суду за оскарженням податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань, після їх адміністративного оскарження.
З урахуванням наведеного та з метою уникнення правового пуризму та недопущення обмеження права на доступ до суду через зміну судової практики, Суд констатує відсутність правових підстав для залишення позову у цій справі без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.
Аналогічні висновки Верховний Суд наводив у постановах від 20.08.2021 у справі № 380/10381/20, від 23.12.2021 в справі №520/3793/19, від 11.05.2023 у справі № 320/9639/20, від 20.06.2023 у справі №560/4260/20 та інші.
Суд також зазначає, що на етапі звернення до суду з позовом у цій справі позивач не заявляв клопотання про поновлення строку, вважаючи його не пропущеним, а контролюючий орган не заявляв клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.
14. Щодо посилання контролюючого органу на постанову від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 то слід зазначити наступне.
Так дійсно, зміна підходів щодо питання тривалості строку звернення до суду в податкових спорах після використання процедури адміністративного оскарження відбулася саме з ухваленням Верховним Судом наведеної постанови від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 де висловлено позицію щодо застосування скорочених строків звернення до суду при використанні досудового порядку врегулювання спору. Водночас предметом спору у справі № 640/20468/18 було рішення контролюючого органу, яке не пов`язане з визначенням грошових зобов`язань. А в подальшому саме у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 Верховний Суд сформував висновок у розвиток і уточнення зазначеного підходу при оскарженні податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань. Проте зміна підходів до правозастосування в таких правовідносинах не була непередбачуваною.
Крім того, постанова у справі № 640/20468/18 ухвалена Верховним Судом від 11.10.2019, а як вже зазначалось вище з позовом у цій справі Товариство звернулось 01.03.2019, тобто фактично також до ухвалення наведеної постанови, на яку посилається контролюючий орган у відзиві на касаційну скаргу.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
15. Враховуючи нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та встановлені фактичні обставини справи, а саме, що з позовом у цій справі Товариство звернувся до суду першої інстанції 01.03.2019, тобто до прийняття 26.11.2020 постанови Верховного Суду, якою змінено правовий підхід до визначення строків звернення до суду за оскарженням податкових повідомлень-рішень після їх адміністративного оскарження, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій зроблено помилкові висновки у цій справі, а тому касаційна скарга Товариства підлягає задоволенню.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За змістом частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Суд касаційної інстанції переглянувши оскаржені судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікро Фокус Україна» задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №640/3586/19 скасувати.
Справу № 640/3586/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова