ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 380/5063/25
адміністративне провадження № К/990/40121/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року (суддя Ланкевич А.З.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року (головуючий суддя Качмар В.Я., судді Гудим Л.Я., Онишкевич Т.В.) у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Махно-Груп» про накладення арешту на кошти,
УСТАНОВИВ:
У березні 2025 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) звернулося до суду із позовом до ТОВ «Махно-Груп» (далі - Товариство) в якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства, що знаходяться у банках та інших фінансових установах.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року суд, в порядку частини тринадцятої статті 171 КАС України, залишив зазначену позовну заяву без руху, а позивачу надав строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року позов залишено без розгляду.
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС у Львівській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України, суддя встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Так, за правилами частини шостої статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно із пунктом 7 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Строки звернення до адміністративного суду визначені у статтею 122 КАС України.
Згідно із частиною першою цієї статті, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
У позовній заяві зазначено, що за відповідачем рахується податкова заборгованість у загальній сумі 1 510 438,97 грн. Вказана заборгованість підтверджується картками особового рахунку та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №380/21750/23, яким задоволено позов ГУ ДПС у Львівській області про стягнення з ТОВ «МАХНО-ГРУП» до бюджету податкового боргу у сумі 1 510 438,97 грн. Крім того, контролюючим органом здійснено ряд заходів з метою встановлення наявності майна відповідача, за результатами яких встановлено його відсутність, а саме: актом опису майна від 03 травня 2023 року №101/25 підтверджено відсутність на день складання акта майна, що може бути описано у податкову заставу; згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №83841059, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис щодо виду обтяження податкової застави, яка виникла на підставі акту опису майна від 03 травня 2023 року.
Отже, як обґрунтовано встановлено судами першої та апеляційної інстанції, саме з цього моменту у ГУ ДПС у Львівській області виникли підстави для звернення до суду з зазначеними позовними вимогами. Однак даний позов подано лише 14 березня 2025 року, тобто з пропуском, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, тримісячного строку звернення.
В обґрунтування клопотання про поновлення строків звернення до суду ГУ ДПС у Львівській області зазначає, що у межах спірних правовідносин, має право звернутись до суду з позовом протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Надаючи оцінку наведеним доводам скаржника, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що ГУ ДПС у Львівській області, як суб`єкт владних повноважень, звернулося до суду з позовом із посиланням на підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, відповідно до якого, контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Відповідно до пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право:
20.1.31. звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень;
20.1.32. звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом;
20.1.33. звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 102.4 статті 102 ПК України передбачено у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що встановлений статтею 102 ПК України строк є саме строком давності 1095 календарних днів, з дня виникнення податкового боргу, застосовний щодо самостійного визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань платника податків та щодо стягнення податкового боргу, який виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, тобто має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Слід звернути увагу на те, що між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.
Водночас, спеціальний строк (1095) не може застосовуватись до спірних позовних вимог про накладення арешту на кошти та інші цінності, оскільки такі примусові заходи хоч і пов`язані з погашення податкового боргу, але не можуть ототожнюватися з вимогами про стягнення податкового боргу.
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 15 червня 2022 року у справі №280/5400/19 та від 12 листопада 2024 року у справі №380/653/20.
В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та обставин справи не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 3, 345, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус
Судді Н.Є.Блажівська
І.Л.Желтобрюх