ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року
м. Київ
справа № 389/4400/23
провадження № 51-2349 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» - адвоката ОСОБА_6 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 березня 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12023120000000995, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його затримання з 20 вересня 2023 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 20 вересня 2023 року по день ухвалення вироку, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - у виді тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів, тобто до
23 травня 2025 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн та 10 000 грн витрат на правову допомогу.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (далі - ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА») на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування шкоди: майнової, спричиненою смертю потерпілого ОСОБА_9 , - 241 200 грн, моральної - 78 800 грн, витрати на поховання у розмірі 9 817,10 грн, а також витрати на виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника у сумі 38 550 грн.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року вирок місцевого суду змінено в частині вирішення цивільного позову, стягнуто з ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди,спричиненою смертю потерпілого
ОСОБА_9 , - 271 632,90 грн, витрати на поховання у розмірі
9 817,10 грн, а також витрати на виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника у сумі 38 550 грн.
В решті вирок залишено без змін.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20.09.2023, в порушення вимоги п.2.3 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), керуючи автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , не забезпечив належну перевірку та технічну справність даного транспортного засобу та розпочав керування вказаним автомобілем, рухаючись в світлу пору доби по вул. Соборна в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, зі сторони
пров. Соборного у напрямку пров. Польового, в порушення п.п.1.5, 2.3 (б, д) ПДР позбавив себе можливості безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.
Близько 17 год ОСОБА_7 , рухаючись в межах вищезазначеного населеного пункту, цілеспрямовано порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони перевищення швидкості руху транспортних засобів в межах населеного пункту, нехтуючи вимогами п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР рухався зі швидкістю 108…113 км/год, яка значно перевищувала максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги 
(50 км/год).
У подальшому, під час руху ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість у світлу пору доби на горизонтальній ділянці дороги своєчасно виявити небезпеку для руху, яка виражалась у виїзді електровелосипеда під керуванням ОСОБА_9 з прилеглою зліва відносно напрямку його руху провулку Садового, на його смугу, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, аж до повної його зупинки, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР.
Натомість, водій ОСОБА_7 , виявивши вищезазначену небезпеку для подальшого руху, через свідоме значне перевищення дозволеної (не більше
50 км/год) та допустимої швидкості керованого ним автомобіля, яка впливає на зупинний шлях транспортного засобу, не вжив жодних заходів для зменшення швидкості або екстреного гальмування в межах своєї смуги руху, а навпаки, в порушення вимог п.п. 1.2 та 10.1 ПДР, здійснив технічно необґрунтований маневр виїзду на смугу зустрічного руху.
В цей час електровелосипед під керуванням    ОСОБА_9 повернувся на свою смугу та продовжував рух у зустрічному напрямку, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 2106, а   ОСОБА_7 , будучи вже на смузі зустрічного руху, застосував екстрене гальмування, однак через 18.3 м та на відстані 0,7 м до краю дороги та 6,5 м до будинку № 21 по вул. Соборна відбувся наїзд на вищевказаного велосипедиста.
Тобто, в порушення вищезазначених вимог ПДР України дії водія    ОСОБА_7 , у тому числі щодо перевищення допустимої швидкості руху та здійсненні технічно необґрунтованого маневру виїзду на смугу зустрічного руху, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки до моменту наїзду електровелосипед під керуванням    ОСОБА_9 перебував в межах своєї смуги руху, а своєчасне застосування ОСОБА_7 гальмування в межах своєї смуги руху без перевищення швидкісного режиму взагалі виключало зіткнення.
В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист    ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» - адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржувані судові рішення в частині вирішення цивільного позову змінити, відмовити у стягненні з ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди, завданою смертю ОСОБА_9 , 271 632,90 грн, а в іншій частині вирішення цивільного позову залишити без зміни.
Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно стягнули страхове відшкодування, пов`язане зі смертю потерпілого, оскільки у позові не заявлялася вимога та не обґрунтовувалося посилання на нормативно-правові акти щодо відшкодування заподіяної майнової шкоди, завданої смертю ОСОБА_9 , при цьому заява про зміну предмета позову та його підстав не подавалася. 
Також, задовольняючи цивільний позов в частині відшкодування вказаної майнової шкоди, з урахуванням належності та допустимості доказів, судами не перевірено та не наведено обґрунтування, що дружина померлого 
ОСОБА_8 перебувала на його утриманні та потребувала матеріальної допомоги.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила оскаржувані судові рішення залишити без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України та призначене покарання, у касаційній скарзі не заперечуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 даної правової норми визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції було частково задоволено цивільний позов та ухвалено стягнути, зокрема, з ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_8 241 200 грн в рахунок відшкодування шкоди: майнової, спричиненою смертю потерпілого
ОСОБА_9 , - 241 200 грн, моральної - 78 800 грн, витрати на поховання у розмірі 9 817,10 грн, а також витрати на виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника у сумі 38 550 грн.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами, дійшов висновку, що вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 до ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА»є необґрунтованим. При цьому зазначив, що стягуючи суму страхового відшкодування, яка перевищує визначений у страховому полісі ліміт відповідальності в 320 000 грн, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1961-IV), якою встановлено, що страховик відшкодовує шкоду лише в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
З урахуванням вказаних обставин судом апеляційної інстанції було змінено вирок місцевого суду щодо вирішення цивільного позову в цій частині та постановлено стягнути з ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданою смертю ОСОБА_9 , 
271 632,90 грн, витрати на поховання у розмірі 9 817, 10 грн, а також витрати на виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника у сумі 38 550 грн.
Перевіривши рішення судів попередніх інстанцій за доводами касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку, що вказані судові рішення є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 27 Закону № 1961-IV визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, виключно лише на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Частиною 2 вказаної правової норми передбачено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.
Вказана обставина в ході судового розгляду має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, предметом позову потерпілої ОСОБА_8 до ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» є відшкодування шкоди, спричиненої смертю потерпілого, тому доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й обставини, за яких особа перебувала на утриманні померлого та потребувала матеріальної допомоги.
Разом з тим, в ході касаційного розгляду колегією суддів встановлено, що судами першої та апеляційної інстанцій не було належним чином перевірено вищезазначені обставини та не досліджено докази, які вказують на можливість стягнення на користь потерпілої даного страхового відшкодування та впливають на розмір такого відшкодування.
За таких обставин Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення щодо вирішення цивільного позову  ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія«ЄВРОІНС УКРАЇНА» в частині відшкодування майнової шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_9 , не можна визнати законними, обґрунтованими та належним чином вмотивованими, оскільки їх постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Разом з тим, доводи касаційної скарги про відсутність у позові вимоги про відшкодування заподіяної майнової шкоди, завданої смертю ОСОБА_9 , не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до досліджених матеріалів кримінального провадження про наведене йдеться у прохальній частині позовної заяви про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а. п. 144-147). 
Враховуючи вказане, а також те, що вирішення цивільного позову в даному кримінальному провадженні можливе лише після перевірки зазначених обставин шляхом дослідження відповідних доказів, а суд касаційної інстанції, відповідно до вимог ст. 433 КПК України, позбавлений такої можливості, тому касаційна скарга представника цивільного відповідача ПАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА»- адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення цивільного позовуОСОБА_8 щодо відшкодування заподіяної майнової шкоди, завданою смертю потерпілого,відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України - скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Під час нового розгляду місцевому суду необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити обставини і дослідити докази, які стосуються вирішення цивільного позову в цій частині, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково. 
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 березня 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити, в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» щодо відшкодування заподіяної майнової шкоди, завданою смертю ОСОБА_9 , скасувати і призначити новий розгляд провадження в цій частині у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3