УХВАЛА

15 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/1869/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючої), Власова Ю.Л., Малашенкової Т.М.,

розглядаючи у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" (далі - ТОВ "Контейнери України", відповідач, скаржник)
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.07.2025 (суддя Бездоля Ю.С.) та
постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 (головуючий суддя: Філінюк І.Г., судді: Аленін О.Ю., Таран С.В.)
у межах розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Строй-Груп" (далі - ТОВ "Південь Строй-Груп", позивач)
про забезпечення позову
у справі № 916/1869/25
за позовом ТОВ "Південь Строй-Груп"
до ТОВ "Контейнери України"
про стягнення 825 247,96 грн.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 26.11.2025 № 32.2-01/2972 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 916/1869/25, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакової І.В. (головуючої), Власова Ю.Л., Малашенкової Т.М.
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Південь Строй-Груп" звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Контейнери України" боргу за договором підряду від 14.11.2023 № 141123 (далі - договір підряду) у сумі 825 247,96 грн, з яких: 1) 303 407,40 грн основного боргу за специфікацією № 4 до договору підряду, 41 425,02 грн інфляційних втрат, 8 339,85 грн 3% річних, 39 724,82 грн подвійної облікової ставки НБУ; 2) 333 874,84 грн основного боргу за специфікацією № 5 до договору підряду, 45 584,82 грн інфляційних втрат, 9 177,32 грн 3% річних та 43 713,89 грн подвійної облікової ставки НБУ.
Позов обґрунтовано частковим невиконання відповідачем, як замовником, зобов`язань щодо оплати вартості наданих позивачем, як підрядником, робіт за специфікаціями № 4, 5 до договору підряду.
В подальшому ТОВ "Південь Строй-Груп" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій заявник просив накласти арешт на кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у фінансових установах та/або банках, та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, та належать ТОВ "Контейнери України" (65104, Одеська обл., м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228, код ЄДРПОУ 42163494) у межах ціни позову у сумі 825 247,96 грн.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на те, що вжиття зазначених заходів забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову та боржник матиме безумовну можливість розрахуватися з позивачем, за умови наявності в нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.07.2025, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025, заява про забезпечення позову по справі № 916/1869/25 задоволена.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суди виснували про наявність підстав для її задоволення, оскільки такий захід відповідає процесуальним нормам, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову (накладенням арешту на грошові кошти у межах суми позову) і предметом позову (вимогою майнового характеру); його вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті та метою якого є негайні, проте тимчасові дії, направлені на недопущення порушення справедливого та ефективного захисту прав, при цьому відповідний захід має суто процесуальний "забезпечувальний" характер. Натомість виконання в майбутньому судового рішення у цій справі (у разі задоволення позову) на пряму залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів для погашення зазначеного боргу.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, ТОВ "Контейнери України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на те, що суди в порушення норм процесуального права, зокрема, статті 74 та частини другої статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс), не встановили обставин, які свідчили б, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Водночас позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
ТОВ "Контейнери України" також стверджує, що вжиті заходи забезпечення позову призводять до блокування його господарської діяльності та можливості виконання поточних зобов`язань, зокрема щодо виплати заробітної плати його працівникам.
ТОВ "Південь Строй-Груп" поза межами строку, встановленого Судом ухвалою від 08.12.2025, звернулося через підсистему «Електронний суд» 13.01.2026 до Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу, просивши касаційну скаргу ТОВ "Контейнери України" залишити без задоволення, а спірні ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду у цій справі залишити без змін. У відзиві на касаційну скаргу позивач, зокрема просив поновити строк на подання відзиву на касаційну скаргу.
Суд залишає вказаний відзив на касаційну скаргу без розгляду в силу приписів частини другої статті 118 ГПК України, однак, ураховуючи клопотання, залучає його до матеріалів справи з огляду на статтю 42 ГПК України і оцінює його як письмові пояснення у межах статті 300 ГПК України.
Верховний Суд під час дослідження матеріалів касаційної скарги ТОВ "Контейнери України", підстав касаційного оскарження ухвалених у справі судових рішень та доводів скаржника, наведених в обґрунтування цих підстав, з`ясував, що колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 25.11.2025 передала справу № 915/927/25 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у зв`язку з необхідністю відступу та/чи його конкретизації та/чи уточнення від висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 зі справи № 905/448/22, в аспекті того, чи повинен позивач/заявник доводити суду наявність ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду та чи повинен позивач доводити суду обґрунтовану необхідність щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, зокрема чи повинен позивач/заявник подати докази на підтвердження наявності як ризику так/чи фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування вказаного вище заходу забезпечення позову.
Крім того, на думку колегії суддів, висновки, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 зі справи № 905/448/22 та у постанові Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 915/538/24 підлягають конкретизації шляхом відступу та/чи конкретизації, та/чи уточнення, що у разі накладення арешту на грошові кошти відповідача, він (арешт) накладається саме у межах суми позову, а за умови неможливості встановити достатності чи недостатності грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках у всіх банківських установах, для задоволення вимог про стягнення коштів в межах суми позову, доцільно накласти заборону на вчинення певної дії (як-то: на відчуження майна), та доведення вартості майна, якого покладається на позивача/заявника відповідно до вимог статей 13, 136, 137 ГПК України.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 19.12.2025 визнала мотиви, викладені в ухвалі колегії Касаційного господарського суду від 25.11.2025 обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідно до частини другої статті 302 ГПК України.
Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.
Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).
Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частиною четвертою статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Консультативна рада європейських суддів у пункті 1 висновку № 20 (2017) від 10.11.2017 "Про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону" вказала, що однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність.
Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З огляду на вищевикладене, правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/927/25 може мати суттєве значення для вирішення питання у справі, що розглядається (№ 916/1869/25), беручи до уваги доводи касаційної скарги, підстави касаційного оскарження, зокрема щодо застосування статті 137 ГПК України, а також для забезпечення єдності та сталості судової практики, зважаючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, а правовідносини щодо предмету касаційного перегляду у зазначеній справі є схожими з правовідносинами щодо предмета касаційного перегляду у справі, яка передана на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 916/1869/25 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 915/927/25.
Керуючись пунктом 7 частини першої статті 228, статтями 229, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Зупинити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.07.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 у справі № 916/1869/25 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 915/927/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова