УХВАЛА

13 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 669/747/25
провадження № 61-156ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокаткою Орендарчук Валентиною Олександрівною, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 грудня 
2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Обставини справи
1. У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 09 квітня 2021 року між 
ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5040014, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. 
Пунктом 7.1 договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника.
02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 5040014 від 09 квітня 
2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти у сумі 15 000,00 грн, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 
Із урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 5040014 від 09 квітня 
2021 року у розмірі 61 231,80 грн.
2. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5040014 від 09 квітня 2021 року у розмірі 16 740,00 грн, а саме заборгованість по кредиту в сумі 14 114,00 грн, заборгованість за відсотками в сумі 1 126,00 грн, заборгованість за комісією 1 500,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
3. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося з апеляційною скаргою до Хмельницького апеляційного суду.
4. Постановою від 11 грудня 2025 року Хмельницький апеляційний суд апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнив. Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року змінив в частині розміру заборгованості за відсотками та cудових витрат. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором 
№ 5040014 від 09 квітня 2021 року в розмірі 61 231,80 грн, з яких 14 114,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 500,00 грн заборгованість за комісією, 
45 617,80 грн заборгованість за відсотками. Стягнув з ОСОБА_1 на користь 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 6 055,60 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Узагальнені доводи касаційної скарги
5. 05 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокатка Орендарчук В. О., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, та просила скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 11 грудня 2025 року, залишити в силі рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року або передати справу на новий апеляційний розгляд.
6. Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 послалася на те, що апеляційний суд застосував норми статей 1048, 1054 ЦК України без урахування правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц. 
7. Суд апеляційної інстанції, в оскаржуваній постанові, не надав оцінки відсутності належних та допустимих доказів волевиявлення позичальника на зміну умов договору, що свідчить про порушення принципу змагальності та обґрунтованості судового рішення.
8. Також заявниця просила звільнити її від сплати судового збору.
Позиція Верховного Суду
9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
10. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
11. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до 
ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
12. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
13. Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
14. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
15. Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 61 231,80 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн).
16. Відтак, справа є малозначною, а постанова Хмельницького апеляційного суду від 11 грудня 2025 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
17. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
18.  ОСОБА_1 посилається на підставу, передбачену підпунктом «а» 
пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
19. Так заявниця зазначила, розгляд даної справи стосується питання права, яке має фундаментальне значення задля формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах, зокрема виникає питання: чи може суд визнавати пролонгацію споживчого кредитного договору та нарахування процентів після спливу строку кредитування без доведеного волевиявлення позичальника, всупереч правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо припинення права нарахування процентів після закінчення строку договору.
20.  Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
21. Наведені заявницею обставини, які, на її переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права.
22. Верховний Суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 не зазначила у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на її думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
23. Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
24. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. 
25. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
26. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
27. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
28. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
29. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
30. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі (з ціною позову, яка не перевищує тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
31. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої 
статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокаткою Орендарчук Валентиною Олександрівною, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак    О. М. Осіян    Н. Ю. Сакара