ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року
м. Київ
Справа № 461/6341/23
Провадження № 61-9470св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Ситнік О. М.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фецяка Василя Ярославовича на постанову Львівського апеляційного суду від 23 травня 2025 року в складі колегії суддів Левика Я. А., Крайник Н. П., Шандри М. М.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку на прийняття спадщини та
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви
У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він є троюрідним братом ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до смерті проживала одна, одруженою не була, рідних братів та сестер не мала. 
Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до державного нотаріуса П`ятої Львівської держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину як троюрідний брат померлої, оскільки інших спадкоємців за законом після її смерті немає. 
Підтвердити факт родинних відносин з ОСОБА_1 в позасудовому порядку неможливо, оскільки документи, які підтверджують їх родинні зв`язки повною мірою не збереглися. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки про смерть сестри він дізнався від працівників поліції, які розшукували родичів померлої.
Просив встановити факт того, що ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, є його троюрідною сестрою; визначити йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
05 грудня 2023 року рішенням Галицького районного суду м. Львова в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що у нього були об`єктивні перешкоди для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 . Оскільки вимогу ОСОБА_2 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 є похідною від позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин з померлою, суд визнав недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає, то позивач не належить до спадкоємців померлої за законом і відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, оскільки в силу вимог частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України такий строк може бути визначений лише за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини.
23 травня 2025 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Встановлено факт того, що ОСОБА_2 є троюрідним братом ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні інших вимог позову відмовлено.
Апеляційний суд керувався тим, що позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, є троюрідною сестрою ОСОБА_2 , були доведені позивачем належними доказами: документами, фотознімками, показаннями свідків, тому суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні цих вимог. Водночас наведена позивачем обставина щодо необізнаності про смерть сестри не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Фецяка В. Я., в якій заявник просить постанову Львівського апеляційного суду від 23 травня 2025 року скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені в постановах:
- Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 495/6344/16-ц, про те, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин є похідною від вимоги щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, без надання якого факт родинних відносин не породжує правових наслідків. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до відповідача;
- Верховного Судувід 26 травня 2021 року в справі № 522/21610/17, в якій скасовано постанову апеляційного суду про задоволення позову та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що зазначені позивачем причини як окремо, так і у сукупності не можуть бути визнані об`єктивними перешкодами, труднощами, які позбавили його будь-якої можливості своєчасно дізнатись про смерть члена сім`ї, а після отримання такої інформації - звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до передбаченого законом порядку для реалізації своїх спадкових прав. Вимога про встановлення факту родинних відносин є похідною та не підлягає задоволенню;
- Верховного Судувід 24 листопада 2020 року в справі № 766/23686/18, про те, що неподання позивачем вчасно заяви про прийняття спадщини та неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1272 ЦК України свідчить про те, що встановлення факту, що має юридичне значення, в цьому випадку не буде породжувати для позивача особистих чи майнових прав, а тому зазначена вимога, як похідна, до задоволення не підлягає;
- Верховного Судувід 06 червня 2018 року в справі № 675/1888/15-ц, про те, що є безпідставними посилання касаційної скарги на помилковість висновків апеляційного суду щодо відмови в позові в частині встановлення факту, що має юридичне значення. Так, вимога позову про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтована позивачем необхідністю реалізації ним права на спадкування. Водночас неподання позивачем вчасно заяви про прийняття спадщини та неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1272 ЦК України, свідчить про те, що встановлення відповідного факту в цьому випадку не буде породжувати для позивача особистих чи майнових прав. Апеляційний суд обґрунтовано визнав таку вимогу позову похідною та відмовив у її задоволенні;
- Верховного Судувід 17 липня 2024 року в справі № 705/928/23, про те, що в справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти; 
- Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 638/15738/17,про те, що доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
Вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судами не встановлено жодних належних доказів на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи інших учасників справи
Відзивів на касаційну скаргу не надходило.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 7).
Батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. 1, а. с. 18).
Після смерті ОСОБА_1 залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 8).
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 17).
У відповіді начальника Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_11 від 04 вересня 2020 року № 875/20.15-06-101 (т. 1, а. с. 32) повідомлено, що за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо факту державної реєстрації народження не виявлено;
-  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Володимир-Волинському (нині Володимир) у віці 70 років, про що в Книзі державної реєстрації актів про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 21 жовтня 1994 року проведено відповідний запис за № 377. Місце смерті - Україна, Волинська область, місто Володимир-Волинський;
-  ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Львові у віці 84 роки, про що в Книзі державної реєстрації актів про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 01 жовтня 1978 року проведено відповідний запис за № 221. Місце смерті - Україна, Львівська область, місто Львів;
-  ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 52 роки, про що в Книзі державної реєстрації актів про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 14 травня 1981 року проведено відповідний запис за № 106. Місце смерті - Україна, Волинська область, місто Володимир-Волинський;
-  ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомила, що 08 квітня 1951 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб ОСОБА_14 та ОСОБА_10 за актовим записом № 96. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: йому - ОСОБА_10 , їй - ОСОБА_10 ;
-  ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (закреслено) ІНФОРМАЦІЯ_9, факту державної реєстрації смерті не виявлено.
У відповіді начальника Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Войтюк А. від 17 жовтня 2020 року № 1553/20.15-04-27 надано інформацію про те, що ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 81 років, про що в Книзі державної реєстрації актів про смерть у Відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області 11 червня ІНФОРМАЦІЯ_8 року проведено відповідний запис за № 95 (т. 1, а. с. 33).
21 серпня 2020 року ОСОБА_2 звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та 25 вересня 2020 року листом завідувачки П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т. М. йому було повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 вилучена на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів (т. 1, а. с. 12, 34).
Позивач на підтвердження факту, що він є троюрідним братом ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав до суду копію свідоцтва про народження та копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , копію свідоцтва про своє народження, копію свідоцтва про смерть батька померлої - ОСОБА_7 , копії відповідей начальника Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_11 від 04 вересня 2020 року № 875/20.15-06-101 та від 17 жовтня 2020 року № 1553/20.15-04-27, а також фотознімки.
Свідок ОСОБА_18 у суді першої інстанції повідомила, що ОСОБА_17 та ОСОБА_12 є рідними братами. ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_7 . ОСОБА_6 - це дочка ОСОБА_7 . Останній проживав у місті Львові та помер у ІНФОРМАЦІЯ_12. Позивач є її двоюрідним братом, сином ОСОБА_10 , яка є донькою ОСОБА_17 (її діда). Підтвердила, що на долучених до позовної заяви позивачем фотознімках знаходяться ОСОБА_2 та його рідні - ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 .
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження у справі відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Неспілкування спадкоємця зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносин між ними, а також відсутність у нього інформації щодо смерті спадкодавця не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, сама собою необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Такий висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15, у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 487/2375/18, від 07 грудня 2022 року в справі № 399/570/21, від 07 травня 2025 року в справі № 760/18418/23, від 24 червня 2025 року в справі № 674/2073/23 та ін.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Із матеріалів справи вбачається, що у 2020 році    ОСОБА_2 вже звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т. М., ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (цивільна справа № 461/8266/20).
20 квітня 2021 року рішенням Галицького районного суду м. Львова в справі № 461/8266/20 позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 є троюрідним братом ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_2 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 - три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили (т. 1, а. с. 105-111). 
07 лютого 2023 року постановою Львівського апеляційного суду в справі № 461/8266/20 рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2021 року скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2 . 
Апеляціний суд в справі № 461/8266/20 керувався тим, що належним відповідачем у справі повинна була бути залучена спадкоємиця ОСОБА_1 - ОСОБА_1 , яка залучена до участі у справі як третя особа, а тому в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з неналежним відповідачем у справі (т. 1, а. с. 116-125).
У справі, яка переглядається, спадкодавиця померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 21 серпня 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що йому не було відомо про смерть ОСОБА_1 , оскільки він разом з нею не проживав, про смерть ОСОБА_1 дізнався від працівників поліції, які шукали родичів померлої.
Оскільки причин, пов`язаних з наявністю об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк, позивач не навів, позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягали.
Встановивши, що позивач не довів поважних причин пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та (як наслідок такого висновку) про встановлення родинних стосунків позивача із спадкодавицею, оскільки такий факт не породжує в цій ситуації (відсутності підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини) для позивача бажаного для нього результату - набуття ним прав спадкоємця після смерті ОСОБА_10 .
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 495/6344/16-ц, від 26 травня 2021 року в справі № 522/21610/17, від 24 листопада 2020 року в справі № 766/23686/18, від 06 червня 2018 року в справі № 675/1888/15-ц, на які, зокрема, посилається заявник в касаційній скарзі.
Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що факт родинних відносин позивач та ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що він є троюрідним братом ОСОБА_1 , не може підтверджуватися самими лише показами свідка. Покази свідка не можуть вважатися достатніми та достовірними доказами наявності між особами певних родинних відносин.
Інші надані позивачем докази не підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки наявні в матеріалах справи фотокартки можуть підтверджувати той факт, що вони були лише знайомі між собою. Однак сама лише наявність взаємовідносин між особами не може свідчити про те, що вони є родичами та підтверджувати ступінь споріднення. Крім того, за відсутності в матеріалах справи будь-яких офіційних документів із фото ОСОБА_1 (копія паспорта, пенсійного посвідчення тощо) можна лише припускати, що особа, яка зображена на наданих суду позивачем фотокартках, є ОСОБА_1 . Однак рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
З наданої суду копії відповіді начальника Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Войтюк А. від 04 вересня 2020 № 875/20.15-06-101 вбачається, що:
1) факту державної реєстрації народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено; 
2) щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11, зазначено лише записи про дати їх смерті;
3) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
4) що дошлюбне ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - ОСОБА_10 , а не ОСОБА_10 , як зазначає ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 32). 
Отже, відповідні доводи позивача є не обґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.
Апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права, не врахував указаних висновків Верховного Суду, в зв`язку з чим скасував законне й обґрунтоване судове рішення. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Оскільки суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, яке відповідало вимогам закону, Верховний Суд висновує про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
Щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновки Верховного Суду про задоволення касаційної скарги, судові витрати, понесені відповідачкою у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на позивача в розмірі 1 717,76 грн (2 684*0,4*2*0,8).
Керуючись статтями 389, 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фецяка Василя Ярославовича задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного суду від 23 травня 2025 року скасувати, залишити в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 717,76 гривень судового збору за подання касаційної скарги.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. М. Ситнік	
Судді:	В. М. Ігнатенко 	
	С. О. Карпенко 	
	В. В. Сердюк 	
	І. М. Фаловська