Ухвала

14 січня 2026 року
м. Київ 

справа № 359/10024/21
провадження № 61-14279св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Дундар І. О., Коротенко Є. В., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , 
третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області,
особа, яка подавала апеляційну та касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_3 про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду в справі за касаційною скаргою  ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року в складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

Історія справи

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. 

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року в справі № 359/10024/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110302384), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115383139) та постановою Верховного Суду від 26 червня 2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120313740), задоволено позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

23 липня 2025 року не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року.

Аргументи учасників справи

14 листопада 2025 року ОСОБА_3 через підсистему Електронний суд подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року, у якій просив: 
оскаржене судове рішення скасувати;
передати справу повністю на новий розгляд для продовження розгляду.

10 січня 2026 року ОСОБА_3 через підсистему Електронний суд подав заяву. 

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року:
відкрито касаційне провадження у справі.
у задоволенні заяви ОСОБА_3  про зупинення виконання та дії ухвали Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відмовлено.

16 грудня 2025 року ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про приєднання до касаційної скарги неповнолітнього ОСОБА_3  на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року заяву  ОСОБА_2 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року повернуто.

24 грудня 2025 року ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Крата В. І. 

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2026 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Крата В. І. у зв`язку з необґрунтованістю заявленого відводу передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2026 року у задоволенні заяви про відвід судді Крата В. І. відмовлено.

08 січня 2026 року  ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Дундар І. О. В. І. у зв`язку з необґрунтованістю заявленого відводу передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2026 року у задоволенні заяви про відвід судді Дундар І. О. відмовлено.

09 січня 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Короткий зміст клопотання 

11 січня 2026 року ОСОБА_3 через підсистему Електронний суд подав клопотання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Клопотання мотивоване тим, що 
наявність постанови Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 359/10024/21 та неможливість її оскарження створює об`єктивні процесуальні обмеження для розгляду касаційної скарги Верховним Судом у цьому провадження. Малоймовірним є задоволення Верховним Судом касаційної скарги за цим провадженням у зв`язку з тим, що по справі № 359/10024/21 буде дві протилежні за своїм змістом постанови Верховного Суду, які створять ситуацію правової невизначеності та колізії;
в силу наявних передумов не важко спрогнозувати, що у цьому провадженні Верховний Суд відмовить у задоволенні касаційної скарги з метою уникнення ситуації правової невизначеності та правової колізії судових рішень касаційної інстанції, що унеможливлює неупереджений та об`єктивний розгляд справи з урахуванням всіх обставин справи. На думку касанта, саме передача справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду є справедливим процесуальним виходом з цієї складної правової ситуації;
касант вважає, що ця справа містить виключну правову проблему щодо передбаченого Конституцією України права на вільне обрання місця проживання дитини і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у зв`язку з зобов`язанням суду сприяти у створенню належних умов для здійснення неповнолітньою особою її прав на підставі частини третьої статті 45 ЦПК України.

Позиція Верховного Суду

Тлумачення змісту частини п`ятої статті 403 ЦПК України свідчить, що клопотання має містити обґрунтування необхідності передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Аналіз змісту клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та матеріалів справи свідчить про відсутність виключної правової проблеми у цій справі. Особою, яка звернулася із клопотаннями, не наведено у чому саме полягає виключна правова проблема, та яким чином передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду сприятиме розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. 

Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати (частина перша статті 403 ЦПК України).

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати (частина друга статті 403 ЦПК України).

У заяві відсутнє обгрунтування, яке б свідчить про наявність виключної проблеми, необгрунтовано необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а також від яких висновків Другої палати чи іншої палати необхідно відступити. Тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 400, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Коротенко

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко