ОКРЕМА ДУМКА

15 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа № 922/82/20 

судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Случа О. В. до додаткової постанови Верховного Суду від 15.12.2025

1. 15.12.2025 додатковою постановою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду (надалі також - "Судова палата") заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт-Буд 2011" (надалі також -"Відповідач 3") про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, а саме: стягнуто з Харківської обласної прокуратури та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (нині Міністерство розвитку громад та територій України) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт-Буд 2011" по 50 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. У решті задоволення заяви відмовлено. 
2. Задовольняючи частково зазначену заяву, судова палата дійшла висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 100 000 грн та стягнення з Прокуратури і Міністерства (з кожного) на користь відповідача 3 по 50 000 грн цих витрат за розгляд справи у Верховному Суді. На підставі наявних у матеріалах справи документів судова палата встановила, що витрати у відповідній сумі відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, є співмірними з наданими послугами відповідачу 3 у Верховному Суді, а заявлена до стягнення сума (400 000 грн) цих витрат є завищеною, неспівмірною зі складністю справи.
3. Не можу погодитися із наведеним вище, оскільки в порушення вимог процесуального закону (зокрема, статей 126, 129, 236, 244, 314 і 315 ГПК України) судова палата належним чином не обґрунтувала зазначені вище висновки.
4. Так, заперечення прокурора і позивача, які були враховані судовою палатою, є суто декларативними та не містять належного обґрунтування щодо непропорційності чи неспівмірності визначеної заявником суми, тобто не доводять обставин, за наявності яких Верховний Суд мав підстави визначити інший розмір судових витрат, ніж той, що був доведений стороною.
5. Більше того, з урахуванням, зокрема, (1) здійснення спірної примусової реалізації нерухомого майна державного підприємства всупереч накладеного нормами Закону № 2864-ІІІ мораторію на примусову реалізацію такого майна, (2) невідповідності постанови Верховного Суду від 18.09.2025 у цій справі висновкам Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, а також (3) неврахування під час нового розгляду справи вказівок з попередньої постанови Верховного Суду у цій справі (детальніше див. окрему думку до постанови Верховного Суду від 18.09.2025), а також того, що представник/адвокат ТОВ "Консалт-Буд 2011" (переможця торгів з реалізації спірного майна) ОСОБА_2 зміг переконати судову палату у добросовісності відповідачів (за наявності у матеріалах справи інформації / доказів того, що (1) ОСОБА_2. представляв інтереси теперішнього власника спірного майна ( ОСОБА_1 ) під час розгляду іншої справи (№ 922/3711/17), зокрема, про поділ цього ж майна (т. 1, а.с. 88-99), (2) ОСОБА_2 був переможцем торгів з реалізації нерухомого майна за тією ж адресою, де знаходиться спірне майно (справа № 953/24224/19; т. 14, а.с. 127-132)), можна дійти висновку про досягнення адвокатом позитивного результату для свого довірителя у доволі складній по суті і непростій процесуально (зокрема, з урахуванням передачі цієї справи (в першу чергу, підстав для такої передачі) на розгляд судової палати) справі.
6. З огляду на викладене вище, вважаю що Верховний Суд повинен був задовольнити заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Суддя О. В. Случ