ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року
м. Київ
справа № 332/4190/24
провадження № 61-9567св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трачук Наталія Іванівна, на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя, в складі судді 
Карліної А. М., від 01 травня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду, в складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Полякова О. З., Кухаря С. В., 
від 22 липня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 17 липня 2009 року по 
06 квітня 2015 року перебували у шлюбі, мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 
2015 року № 332/2342/15-ц шлюб розірвано, а діти після розірвання шлюбу, залишилися проживати з матір`ю.
4. Позивачка зазначає, що 18 грудня 2018 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
5. Стверджує, що з 2015 року, відповідач не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості до їх подальшої долі, не цікавиться успіхами синів, станом здоров`я, не забезпечує продуктами харчування, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, що негативно впливає на їхній розвиток як складову виховання; не спілкується з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює належних умов для виховання та розвитку дітей.
Натомість у дітей склалися гарні відносини з вітчимом ОСОБА_5 , який займається вихованням та фактично утримує дітей, а вони вважають його своїм батьком. 
6. З відповідача стягнуто аліменти на дітей. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 03 липня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, складеним державним виконавцем, заборгованість становить 298 014,86 грн.
7.   ОСОБА_1 наголошує, що ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з дітьми, у неї склалися теплі відносини з матір`ю відповідача - ОСОБА_10 та його сестрою. Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 регулярно зустрічаються з бабусею, яка спонукала свого сина ОСОБА_2 до спілкування з дітьми та сплати аліментів, через що відповідач перестав спілкуватися зі своєю матір`ю.
8. Вказані обставини позивачка оцінює як ухилення від виховання дітей батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до батьківських обов`язків, у зв`язку з чим просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст оскаржених судових рішень
9. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 
2025 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду 
від 22 липня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
10. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісного батька. Однак відповідач не втратив інтересу до своїх дітей, намагається налагодити з ними стосунки, а тому відсутні підстави для застосування до нього такого виняткового заходу впливу.
11. Суди не погодились з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки вважали його неповним та необ`єктивним, складеним лише на підставі доводів позивачки, без врахування позиції відповідача.
12. Думку дітей, які повідомили, що згодні із позбавленням батька батьківських прав, суди вважали такою, що не відповідає їх інтересам, висловлена під випливом зовнішніх факторів, яким вони в силу свого віку неспроможні надати правильну оцінку. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Трачук Н. І., просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14. У липні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трачук Н. І., подала касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду 
від 22 липня 2025 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у вересні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
16. Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16, постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, від 18 лютого 2021 року 
у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, 
від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21, від 01 листопада 
2023 року у справі № 941/314/22, від 12 лютого 2024 року у справі 
№ 202/1931/22, від 14 лютого 2024 року у справі № 332/1203/22, 
від 05 березня 2025 року у справі № 556/3325/23, від 09 квітня 2025 року 
у справі № 727/4341/24, від 16 квітня 2025 року у справі № 161/12508/24 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18. Касаційна скарга мотивована тим, що суди проявили надмірний гуманізм до відповідача, який не виконує свої батьківські обов`язки більше десяти років, не забрав другу дитину з пологового будинку, і лише подання позову до суду у 2024 році змусило  ОСОБА_2 поспілкуватись з класним керівником дітей, з`ясувати форму їх навчання та зареєструватись в соціальних групах батьківської спільноти. 
19. Зазначає, що дії відповідача, які суди визнали виконанням батьківських обов`язків, були здійснені протягом перебування справи у суді першої інстанції і не мали продовження під час апеляційного перегляду справи. 
20. Поза увагою судів залишилось й те, що після розірвання шлюбу відповідач фактично втратив зв`язок з дітьми, створивши нову сім`ю.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21. У вересні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат 
Ємець А. Ю., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 , в якому просить залишити без змін оскаржені судові рішення.
22. Відзив мотивований тим, що несплата аліментів не є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. Наголошує, що відповідач не втратив інтересу до дітей та вчиняє активні дії для відновлення спілкування, а викладені в касаційній скарзі доводи зводяться до емоційної оцінки ситуації та ігнорують фундаментальні принципи, на яких ґрунтується інститут позбавлення батьківських прав. Звертає увагу, що ОСОБА_5 , ще до повномасштабного вторгнення росії виїхав з України і не може в повній мірі замінити дітям батька.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
23. Із 17 липня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя 
від 06 липня 2015 року.
24. Сторони є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
25. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю у 
м. Запоріжжі.
26. 18 грудня 2018 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , після чого змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
27. На примусовому виконанні у Лівобережному відділі ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 334/1458/23, виданого 13 липня 2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утриманні синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття старшої дитини.
28. Згідно зі складеним державним виконавцем з розрахунком заборгованості від 03 липня 2024 року у виконавчому провадженні 
№ НОМЕР_1, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей становить 298 014,86 грн.
29. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 29 жовтня 2020 року № 316р «Про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_11 » визначено місце проживання дітей разом з матір`ю.
30. Відповідно до довідок Запорізької гімназії № 33 ЗМР № 01.22/80 та 
№ 01.22/81 від 25 червня 2024 року ОСОБА_2 за період навчання не приймав участі у вихованні синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , навчанням не цікавився, до школи не приходив.
31. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» ЗМР від 10 липня 2024 року, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на обліку з народження, мають укладені декларації на медичне обслуговування з 
лікарем-педіатром. Батько дітей - ОСОБА_2 до медичного закладу з дітьми на медичний огляд не звертався, здоров`ям дітей не цікавився. На прийом до лікаря-педіатра з приводу профілактичних оглядів та лікування зверталася виключно мати, яка цікавиться здоров`ям дітей. Листки непрацездатності по догляду за дітьми надавалися матері.
32. Згідно з висновком за результатами психологічного дослідження дитини ОСОБА_3 , проведеного спеціалістом-психологом ОСОБА_15 
26 червня 2024 року, з`ясовано, що у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достатній рівень розумового розвитку, адекватна самооцінка. Він здібний, комунікабельний, інтелектуально спроможний підліток, з середнім рівнем пізнавальної навчальної мотивації. Зі своїм татом 
ОСОБА_2 . ОСОБА_8 не спілкувався вже 9 років. Батько дитини самостійно перестав спілкуватися з сином, не дзвонить, не приходить, навіть, побачивши ОСОБА_8 2-3 роки тому, не привітався з дитиною й пройшов мимо. Мати ніколи ОСОБА_8 не перешкоджала спілкуванню з татом. Психоемоційного зв`язку з татом ОСОБА_8 немає. ОСОБА_8 хотів би офіційно називати татом і взяти прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_8 називає його добрим, дбайливим, розуміючим, з ним цікаво, надійно, він завжди вислухає й допоможе. З мамою у сина існує психоемоційний зв`язок. Він дуже прив`язаний до матері і за порадою найчастіше звертається до неї, бо вона завжди «спробує зрозуміти і допоможе». У матері теж виражене позитивне ставлення до дитини. Вона поважає та визнає його індивідуальність, схвалює його інтереси, підтримує плани, заохочує самостійність та ініціативу. ОСОБА_8 вважає свою сім`ю - маму, ОСОБА_9 , вітчима ОСОБА_16 щасливою, міцною, безпечною, дружньою.
33. Згідно висновку за результатами психологічного дослідження дитини ОСОБА_4 , проведеного спеціалістом-психологом ОСОБА_15 
26 червня 2024 року, з`ясовано, що у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достатній рівень розумового розвитку, адекватна самооцінка. Він здібний, комунікабельний, інтелектуально спроможний підліток, з середнім рівнем пізнавальної навчальної мотивації. Зі своїм татом 
ОСОБА_2 . ОСОБА_9 жодного разу не бачився, не спілкувався з ним. За 
10 років тато жодного разу не захотів побачити сина, хоча бабуся спілкується з онуками. Мати сину не перешкоджає спілкуванню з татом, але, на думку ОСОБА_9 , їй було б це не дуже приємно, якщо син шукав зустрічі з татом, бо батько за 
10 років жодного разу не спробував зустрітися із сином. Психоемоційного зв`язку з татом ОСОБА_9 не має. ОСОБА_5 називає татом. ОСОБА_9 характеризує його як гарного, доброго, розумного, дбайливого, з яким цікаво, і який завжди вислухає й допоможе. З мамою у сина існує психоемоційний зв`язок. Він дуже прив`язаний до матері, за порадою найчастіше звертається до неї, бо вона завжди допоможе. У матері теж виражене позитивне ставлення до дитини. Вона поважає та визнає його індивідуальність, схвалює Його інтереси, підтримує плани, заохочує самостійність та ініціативу. ОСОБА_9 вважає свою сім`ю - маму, ОСОБА_8 , вітчима ОСОБА_16 , гарною, дружньою, міцною, безпечною. Зазначені вище факти, на думку спеціаліста, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. 
34. 03 вересня 2024 представник ОСОБА_2 - ОСОБА_18 звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення способу участі у спілкуванні з дітьми, у якій просив визначити необмежене спілкування із синами телефоном та в режимі «он-лайн» з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджерах урахуванням режиму дня дітей; шляхом побачень і спілкування з дітьми: кожної суботи з 15:00 до 20:00 без присутності матері; в період зимових канікул сукупно 5 днів, в період літніх канікул сукупно 14 днів без присутності матері з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також виїзду за межі Запорізької області.
35. В акті обстеження умов проживання відповідача за адресою: 
АДРЕСА_1 від 20 квітня 2024 року, зазначено, що стосунки, традиції сім`ї доброзичливі, родинні. За результатами бесіди із батьком, він повідомив, що не згоден з позбавленням його батьківських прав. За словами батька, матір дітей чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, тому він останній раз бачився з ОСОБА_9 6-7 років тому, а з ОСОБА_8 пробував спілкуватися за телефоном та бачив на вулиці 2 тижні тому. ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів, але сплачував аліменти з 2013 по можливості. Матір дітей, за словами батька, постійно налаштовує їх проти нього.
36. В акті обстеження умов проживання позивачки з дітьми та 
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 від 10 вересня 2024 року, зазначено, що стосунки, традиції сім`ї доброзичливі, родинні. За результатами бесіди із матір`ю вона повідомила, що батько дітей 
ОСОБА_2 з 2015 року не займається вихованням дітей, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 298 014 грн. За результатами бесіди ОСОБА_8 2010 року народження, повідомив, що з батьком не спілкується майже 9 років, той не дзвонить йому, не цікавиться його життям та здоров`ям, не дає коштів, не дарує подарунків. ОСОБА_9 , 
2014 року народження, повідомив, що батько не спілкується з ним від народження, не цікавиться його життям та здоров`ям.
37. Згідно з висновком від 25 жовтня 2024 року № 2152/01-22/18.01-1299 районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, вирішила: ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час розгляду комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району питання про надання до суду висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно ОСОБА_11 , 2010 року народження, та ОСОБА_12 , 2014 року народження, було заслухано матір дітей - 
ОСОБА_1 , яка повідомила, що ніколи не забороняла батьку спілкуватися з дітьми, він сам не виявляв бажання бачити своїх синів. ОСОБА_8 не спілкувався з батьком майже 9 років, ОСОБА_9 взагалі ніколи не спілкувався з ним. Хоча бабуся дітей з боку батька спілкується з онуками. Батько не сплачує аліменти на синів, доля дітей йому байдужа. Матір просила підтримати її позовні вимоги в суді та надати висновок про позбавлення батьківських прав.
Батько ОСОБА_2 повідомив, що не згоден з позбавленням його батьківських прав, додав, що перерахував кошти дітям та відправив їм посилку, але матір не забрала її з пошти.
ОСОБА_13 , 2010 року народження, та ОСОБА_14 , 2014 року народження, повідомили, що згодні з позбавленням батька батьківських прав.
Комісія вирішили надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_11 , року народження, та ОСОБА_12 , 2014 року народження, про що складений витяг із протоколу від 17 жовтня 2014 року № 27.
38. Згідно довідки від 16 жовтня 2024 року виданої директором гімназії 
№ 33, ОСОБА_2 на початку 2024/2025 навчального року зустрічався з класним керівником, уточнював форми навчання здобувачів освіти в новому навчальному році, присутній в соціальних групах батьківської спільноти.
39. Згідно квитанції від 26 серпня 2024 року, ОСОБА_2 сплати аліменти на користь ОСОБА_1 в сумі 2 200 грн.
Згідно з видатковою накладною від 28 серпня 2024 року ОСОБА_2 придбав навчальне приладдя на суму 353 грн.
У серпні 2024 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 надіслав посилку.
Згідно квитанції від 10 грудня 2024 року, ОСОБА_2 здійснив перерахування аліментів на користь ОСОБА_1 на суму 2 000 грн.
Згідно квитанцій від 02 січня 2025 року, ОСОБА_2 здійснив поповнення мобільних телефонів на загальну суму 200 грн та здійснив перерахування аліментів на користь ОСОБА_1 на суму 3 200 грн.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
40. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
41. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
42. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
43. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
44. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
45. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
46. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
47. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
48. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
49. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.
50. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
51. Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
52. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. 
53. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
54. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України передбачає, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
55. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
56. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
57. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків неодноразово було викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06 червня 2024 року у справі № 132/2049/23, 
від 25 вересня 2024 року у справі № 206/1513/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 2-5679/11, від 04 вересня 2024 року у справі № 608/858/22 тощо. 
58. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
59. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява
№ 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
60. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
61. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та характеристик учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 
2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі 
№ 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
62. У розглядуваній справі суди встановили, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року у справі № 332/2342/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_19 про розірвання шлюбу. 
63. Діти сторін  ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають у м. Запоріжжі разом з матір`ю, яка 18 грудня 2018 року уклала шлюб із ОСОБА_5 . 
64. Батько дітей ОСОБА_2 також проживає у м. Запоріжжя, уклав новий шлюб, від якого має двох дітей ОСОБА_20 , 2021 року народження, та ОСОБА_21 , 2016 року народження.
65. Звертаючись до суду з цим позовом,  ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей, чинив перешкоди в реєстрації їх місця проживання.
66. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що поведінка відповідача загалом свідчить про його спроможність та волевиявлення виконувати батьківські обов`язки щодо синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з ними, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, дійшли правильного висновку про відсутність наразі достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, як виняткового заходу впливу.
67. Вирішуючи спір, суди встановили, що відповідач не втратив інтересу до своїх дітей, намагається налагодити з ними стосунки.
68. Від початку розгляду справи  ОСОБА_2 послідовно заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що надає матеріальну допомогу в міру своїх фінансових можливостей та з урахуванням наявності в нього інших неповнолітніх дітей, звертався до органу опіки та піклування із заявою про визначення способу участі у спілкуванні з дітьми, а також цікався їхнім навчанням. 
69. Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що та обставина, що батько зрідка цікавиться життям дітей не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого у цій справі не доведена.
70. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина четверта, п`ята, шоста статті 19 СК України). 
71. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та підлягає оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (див. постанови Верховного Суду 
від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20,від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21).
72. Наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування 
від 25 жовтня 2024 року № 2152/01-22/18.01-1299, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батька батьківських прав та його відповідності найкращим інтересам дітей. Крім того, суди правильно зазначили, що при наданні вказаного висновку орган опіки виходив виключно з тих відомостей, які були надані позивачкою. 
73.  Озвучену в ході розгляду справи думку  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили, що згодні із позбавленням відповідача батьківських прав, суди попередніх інстанцій обґрунтовано не вважали самостійною підставою для задоволення позову. При цьому суди не встановили, що батько негативно впливає на дітей, а збереження зв`язку із ним може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дітей. 
74. Позиція судів щодо думки дітей узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18, від 08 жовтня 2025 року у справі № 535/646/24.
75. Наявність заборгованості зі сплати аліментів саме по собі не є підставою для позбавлення батьківських прав
76. З огляду на сукупність обставин, встановлених у цій справі, та оцінку зібраних докази наданих судами попередніх інстанцій в межах їх повноважень визначених процесуальним законом, суди дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується Верховний Суд, що на цьому етапі життя дітей збереження їхнього правового зв`язку з батьком та відмова у позбавленні відповідача батьківських прав буде відповідати найкращим інтересам дітей.
77. З урахуванням встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16, постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі 
№ 759/3554/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21, 
від 01 листопада 2023 року у справі № 941/314/22, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 14 лютого 2024 року у справі № 332/1203/22, 
від 05 березня 2025 року у справі № 556/3325/23, від 09 квітня 2025 року у справі № 727/4341/24, від 16 квітня 2025 року у справі № 161/12508/24, на які позивачка посилалась в касаційній скарзі. 
78. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору не спростовують та значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів Верховним Судом, в той час як встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 
2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
79. Водночас, зважаючи на об`єктивні недоліки, допущені відповідачем у виконанні батьківських обов`язків із виховання синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для попередження 
 ОСОБА_2 щодо необхідності зміни своєї поведінки.
80. При цьому відповідач має зважати, що залишення ним поза увагою (ігнорування) попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав (див. постанови Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21, від 09 червня 2023 року у справі № 591/6037/21, від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22).
81. Згідно пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
82. Частиною четвертою статті 412 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
83. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трачук Наталія Іванівна, задовольнити частково.
2. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 
2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 липня 2025 року змінити шляхом доповнення резолютивної частини рішення суду новим абзацом такого змісту:
«Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович