УХВАЛА

27 січня 2026 року 
м. Київ

справа №120/13595/24
адміністративне провадження № К/990/51143/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,
перевіривши касаційну скаргу Агрономічної сільської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 120/13595/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
08.12.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Агрономічної сільської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №120/13595/24 з підстав, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою Верховного Суду від 22.12.2025 касаційну скаргу скаржника залишено без руху та надано йому строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліку шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).
В межах встановленого ухвалою Верховного Суду від 22.12.2025 строку скаржником надіслано до суду касаційної інстанції уточнену касаційну скаргу, в якій він, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №522/22780/16-а та від 21.02.2023 у справі №369/7737/16-а.
Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
Суд зазначає, що формальне посилання на постанову Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявник не зазначає яку норму матеріального права судами попередніх інстанції застосовано неправильно, не вказує який саме висновок Верховним Судом щодо застосування цієї ж норми сформовано у зазначених ним постановах, а також не вказує в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Отже, зазначені скаржником обставини, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не можуть слугувати належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення в розумінні положень частини четвертої статті 328 КАС України.
Також, в обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень частини третьої статті 123 Земельного кодексу України у подібних правовідносинах, зокрема щодо юридичних наслідків для похідної містобудівної документації - плану зонування території, у разі визнання судом нечинним базового містобудівного акту, а саме генерального плану населеного пункту, на підставі якого розроблено та затверджено відповідний план зонування. 
Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. При цьому, зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Суд зазначає, що вказана скаржником підстава касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України яка зводиться до узагальненних тверджень про відсутність висновку Верховного Суду щодо наслідків визнання нечинним генерального плану населеного пункту для плану зонування території як похідної містобудівної документації без належно сформульованих та мотивованих аргументів щодо неправильного застосування конкретної норми матеріального права у цій справі, не утворює самостійної та належної підстави касаційного оскарження у розумінні пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
А тому, наведені скаржником доводи, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, не можуть слугувати належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень в розумінні положень пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Таким чином, скаржником не виконано вимог ухвали Верховного суду від 22.12.2025 та не зазначено належних підстав оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України). 
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Агрономічної сільської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 120/13595/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик
Л.В. Тацій,
Судді Верховного Суду