ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 917/568/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Росущан К. О., 
представників учасників справи:
позивача - Петровська С. В. (самопредставництво),
відповідача 1 - Каспір О. М. (адвокат), 
відповідача 2 - Горобець О. В. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційні скарги Акціонерного товариства "Полтава-Банк" та Акціонерного товариства "Укрсиббанк"
на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 та
постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гумагроекспорт"
до: Акціонерного товариства "Полтава-Банк";
Акціонерного товариства "Укрсиббанк"
про: 1) визнання протиправними дій Акціонерного товариства "Полтава-Банк" щодо проведення 01.06.2023 неналежної платіжної операції з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Гумагроекспорт" (код ЄДРПОУ 40301623), на рахунок неналежного отримувача;

2) визнання протиправними дій Акціонерного товариства "Полтава-Банк" щодо невжиття заходів для встановлення належного отримувача коштів за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420;
3) визнання нечинною транзакції за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420;
4) зобов`язання Акціонерного товариства "Полтава-Банк" та Акціонерного товариства "Укрсиббанк" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Гумагроекспорт" грошові кошти у розмірі 1 888 000, 00 грн, шляхом відновлення їх на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Гумагроекспорт" (код ЄДРПОУ 40301623) в Акціонерному товаристві "Полтава-Банк".

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог та зміст обставин справи, що передували ухваленню оскаржуваних судових рішень

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гумагроекспорт" (далі - ТОВ "Гумагроекспорт", Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства "Полтава-Банк" (далі - АТ "Полтава-Банк", відповідач 1, скаржник 1) та Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (далі - АТ "Укрсиббанк", відповідач 2, скаржник 2) про:
1) визнання протиправними дій АТ "Полтава-Банк" щодо проведення 01.06.2023 неналежної платіжної операції з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ТОВ "Гумагроекспорт" (код ЄДРПОУ 40301623), на рахунок неналежного отримувача;
2) визнання протиправними дій АТ "Полтава-Банк" щодо невжиття заходів для встановлення належного отримувача коштів за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420;
3) визнання нечинною транзакції за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420;
4) зобов`язання АТ "Полтава-Банк" та АТ "Укрсиббанк" повернути ТОВ "Гумагроекспорт" грошові кошти у розмірі 1 888 000, 00 грн, шляхом відновлення їх на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я Товариства в АТ "Полтава-Банк".

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство стверджує, що відповідачами не вжито дій та заходів, визначених чинним законодавством України, щодо перевірки виконання платіжної операції позивача за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420, зокрема щодо встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією, а також не проведено належного моніторингу платіжної операції, що призвело до списання коштів з розрахункового рахунку ТОВ "Гумагроекспорт" на рахунок неналежного отримувача, чим позивачу завдано збитки.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 (суддя Ківшик О. В.), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 (колегія суддів: Крестьянінов О. О., Білоусова Я. О., Мартюхіна Н. О.) у справі № 917/568/25, позовні вимоги задоволено в повному обсязі: визнано протиправними дії АТ "Полтава-Банк" щодо проведення 01.06.2023 неналежної платіжної операції з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ТОВ "Гумагроекспорт" (код ЄДРПОУ 40301623), на рахунок неналежного отримувача; визнано протиправними дії АТ "Полтава-Банк" щодо невжиття заходів для встановлення належного отримувача коштів за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420; визнано нечинною транзакцію за платіжною інструкцією від 01.06.2023 №UA420; зобов`язано АТ "Полтава-Банк" та АТ "Укрсиббанк" повернути ТОВ "Гумагроекспорт" грошові кошти у розмірі 1 888 000, 00 грн, шляхом відновлення їх на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я Товариства в АТ "Полтава-Банк"; стягнуто з відповідачів на користь позивача по 14 961,60 грн витрат зі сплати судового збору.

2.2. Судові рішення мотивовані тим, що обов`язок відповідачів, як надавачів платіжних послуг, вживати заходів щодо належної та повноцінної перевірки реквізитів платіжних інструкцій виходить із положень чинного законодавства. Крім того, обов`язок банку платника з перевірки здійснення контролю за правильністю та повнотою заповнення реквізитів розрахунково-платіжних документів клієнта передбачений пунктом 2.3.3 договору банківського рахунку, укладеного між АТ "Полтава-Банк" та позивачем.

2.3. Однак, відповідачі всупереч положень статей 40, 43, 46, 67, 68 Закону України "Про платіжні послуги" та положень Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 (далі - Інструкція № 163) не вжили належних дій та заходів щодо перевірки виконання платіжної операції позивача за платіжною інструкцією від 01.06.2023 № UA420, зокрема, встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією. Відповідачами також не проведено належного моніторингу платіжної операції, що призвело до списання коштів з розрахункового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми "Гумагроекспорт" на рахунок неналежного отримувача, чим позивачу було завдано збитки.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. АТ "Полтава-Банк" не погоджуючись із ухваленими судовими рішеннями у справі звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 917/568/25 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

3.2. АТ "Укрсиббанк" також звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 917/568/25 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

4. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Доводи осіб, які подали касаційні скарги
4.1.1. На обґрунтування доводів касаційної скарги АТ "Полтава-Банк" посилається на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.1.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України відповідач 1 зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частин першої, другої статті 43 та частини другої статті 87 Закону України "Про платіжні послуги", в також пунктів 12, 27 розділу І, 37, 40, 41, 44 розділу ІІ Інструкції № 163, пунктів 11, 16 Додатку до Інструкції №163; про безпідставність незастосування судами у спірних відносинах положень статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах.

4.1.3. АТ "Полтава-Банк" наголошує, що суди у вирішенні цього спору виснуючи про обов`язок Банку (надавача платіжних послуг платника) вживати заходів щодо належної та повноцінної перевірки реквізитів платіжних інструкцій не врахували вимог пунктів 11, 16 Додатку до Інструкції №163 згідно з якими саме позивач (платник) заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції. Натомість надавач платіжних послуг платника здійснює перевірку заповнення лише 5 реквізитів, зокрема: дати складання і номера; унікального ідентифікатора платника або найменування / прізвища, власного ім`я, по батькові (за наявності), коду платника та номеру його рахунку; найменування надавача платіжних послуг платника; суму цифрами та словами; підпис(и) платника.

4.1.4. На переконання відповідача 1, суди залишили поза увагою, що реквізити платіжної інструкції, заповнення яких перевіряє надавач платіжних послуг платника, стосуються виключно інформації про платника (його код та номер рахунку, підпис) та надавача платіжних послуг платника (найменування) і жодним чином не стосуються інформації щодо отримувача, у т.ч. і надавача платіжних послуг отримувачу. Наведене, на переконання АТ "Полтава-Банк", свідчить, що реквізити платіжної інструкції мають відповідати формальній відповідності до Додатку до Інструкції №163.

4.1.5. У цьому аспекті АТ "Полтава-Банк" наголошує, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли узагальнених висновків щодо неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань, що призвело до помилкових висновків у застосуванні означених вище норм (частин першої, другої статті 43 Закону України "Про платіжні послуги" та пунктів 37, 40, 44 розділу ІІ Інструкції № 163).

4.1.6. Також відповідач 1 вважає, що у вирішенні цього спору суди не застосували положення частини третьої статті 1066 ЦК України, які підлягають застосуванню у спірних відносинах. Зокрема, відповідач 1 вважає, що суди не надали належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та не врахували, що платіжна інструкція від 01.06.2023 № UA420, сформована позивачем, містила усі обов`язкові реквізити, відповідно до пункту 37 Інструкції № 163 та засвідчена електронним підписом, відповідальної особи платника, а тому у АТ "Полтава-Банк" були відсутні підстави для її неприйняття до виконання.

4.1.7. АТ "Укрсиббанк" в обґрунтування доводів своєї касаційної скарги також посилається на положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України та зазначає про неправильне застосування судами положень пункту 36 статті 1, статті 40, частини другої статті 41, частини першої, другої статті 43 Закону України "Про платіжні послуги" та пунктів 12, 24 розділу 1, пункту 41 розділу ІІ Інструкції № 163.

4.1.8. За доводами касаційної скарги відповідача 2, існує необхідність формування висновків Верховного Суду щодо застосування означених норм права у спірних правовідносинах, зокрема, у контексті надання відповідей на такі ключові питання:
1) на кого розповсюджуються зазначені вище норми Закону України "Про платіжні послуги" та норми Інструкції № 163 - "на надавача платіжних послуг платника або на надавача платіжних послуг отримувача"?
2) що має на увазі законодавець під належним оформленням платіжної інструкції?
3) на кого з учасників платіжної операції покладений обов`язок належного оформлення платіжної інструкції?
4) перевірка якого обсягу реквізитів платіжної інструкції покладається на надавачів платіжних послуг та на якій стадії процесу виконання платіжної інструкції?

4.1.9. У цьому контексті відповідач 2 наголошує на тому, що суди у вирішенні цього спору не врахували положень пунктів 14, 15 Інструкції № 163, згідно з якими надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про платника, що зберігається у такого надавача платіжних послуг.

4.1.10. На переконання скаржника 2, наведені положення Інструкції № 163 дають підстави дійти висновків, що на етапі взаємодії платника і надавача платіжних послуг платника рух платіжної інструкції платника передбачає два етапи її опрацювання: першим етапом є - етап прийняття такої платіжної інструкції до виконання або відмова від прийняття до виконання надавачем платіжних послуг платника; другим етапом є - етап виконання платіжної інструкції (якщо вона була прийнята до виконання).

4.1.11. Тобто, на першому етапі надавач платіжних послуг платника перевіряє та встановлює відповідність оформлення платіжної інструкції на наявність всіх обов`язкових реквізитів та перевіряє заповнення реквізитів платіжної інструкції, визначених у підпунктах 1 - 4, 6 пункту 37 розділу II Інструкції №163. У разі, якщо платіжна інструкція платника оформлена неналежним чином, тобто в ній відсутні деякі обов`язкові реквізити або номер рахунку платника та код платника (або унікальний ідентифікатор платника) не відповідають тій інформації про платника, що зберігається у такого надавача платіжних послуг, надавач платіжних послуг платника має право відмовити у прийнятті такої платіжної інструкції до виконання, про що повідомляє платника.

4.1.12. На другому етапі - етапі виконання платіжної інструкції платника - надавач платіжних послуг платника має обов`язок перевірити в платіжній інструкції відповідність номеру рахунку платника та коду платника або унікального ідентифікатора платника тій інформації про платника, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. І лише співпадіння цієї інформації з інформацією про платника, яка є у надавача платіжних послуг платника, є підставою для виконання платіжної інструкції.

4.1.13. Тобто, надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг.

4.1.14. Наведене, на думку відповідача 2, свідчить, що на етапі опрацювання платіжної інструкції надавачем платіжних послуг отримувача, чинне законодавство взагалі не передбачає такої дії як "прийняття платіжної інструкції до виконання", означена дія є лише обов`язком надавача платіжних послуг платника. Натомість, надавач платіжних послуг отримувача фактично здійснює лише "виконання платіжної операції", що, відповідно, передбачає зарахування коштів на рахунок отримувача або повернення коштів надавачу платіжних послуг платника.

4.1.15. З огляду на наведене, відповідач 2 наголошує, що суди у вирішенні цього спору неправильно застосували положення наведених вище норм чинного законодавства та не врахували, що положення 12 розділу I Інструкції № 163 регулюють права та обов`язки саме надавача платіжних послуг платника, функції якого у у спірних відносинах виконує АТ "Полтава-Банк". Тобто, лише на надавача платіжних послуг платника покладені такі обов`язки, як: приймання платіжної інструкції до виконання; відмова у прийнятті до виконання платіжної інструкції; повідомлення про причини відмови у прийнятті платіжної інструкції до виконання ініціатора платіжної операції.

4.1.16. На переконання АТ "Укрсиббанк", в силу норм чинного законодавства платіжна інструкція заповнюється платником або за його згодою надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів. Проте, як у випадку самостійного заповнення реквізитів платником платіжної інструкції, так і у випадку використання для цієї мети технічних засобів надавача платіжних послуг платника, відповідальність за правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції несе платник. Саме платник своїм підписом (власноручним та/або електронним) засвідчує правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції, що, у свою чергу, підтверджує той факт, що саме платник є відповідальним за належне оформлення і визначення фактичного змісту платіжної інструкції.

4.1.17. Однак, суди у вирішенні спору не врахували, що відсутність розбіжностей між номером рахунку та кодом отримувача платежу, зазначеного в платіжній інструкції позивача, з номером рахунку та кодом клієнта АТ "Укрсиббанк", свідчить про відсутність у відповідача 2 законних підстав вважати цього клієнта неналежним отримувачем та не здійснювати зарахування коштів на його рахунок. Наведене свідчить, що у відповідача 2 також не було підстав для зупинення виконання платіжної операції.

4.2. Доводи інших учасників справи

4.2.1. У відзиві на касаційні скарги Товариство вказує на безпідставність доводів скаржників та просить залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

5. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5.1. Між АТ "Полтава-Банк" (банк) та ТОВ "Гумагроекспорт" (клієнт) 04.03.2016 укладений Договір банківського рахунку № 363 (далі - Договір банківського рахунку), за умовами якого банк зобов`язувалося відкрити клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування згідно з чинними нормативно-правовими актами Національного банку України (пункти 1.1 та 2.3.1 Договору банківського рахунку).

5.2. Також 22.03.2016 між АТ "Полтава-Банк" та ТОВ "Гумагроекспорт" укладений договір про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу "КЛІЄНТ- БАНК" № 05/16 (далі - Договір № 05/16), за умовами якого АТ "Полтава-Банк" зобов`язалося за завданням позивача забезпечити виконання умов розрахункового обслуговування з використанням системи електронних платежів технічного комплексу "КЛІЄНТ-БАНК" (пункт 1.1 Договору № 05/16).

5.3. Між АТ "Полтава-Банк" та ТОВ "Гумагроекспорт" 04.01.2018 укладена Додаткова угода №1 до Договору № 05/16, якою внесені зміни до Договору, зокрема, в частині прізвища директора, шляхом зазначення в Договорі прізвища директора - ОСОБА_1 .

5.4. У зв`язку із запровадженням міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні, АТ "Полтава-Банк" надав позивачу довідку від 27.02.2023 № 05 про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 .

5.5. Суди встановили, що станом на час виникнення спірних відносин директором ТОВ "Гумагроекспорт" є ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом установчих зборів засновників від 25.02.2016 № 1 про призначення на посаду директора, наказом від 09.03.2016 № 1 від 09.03.2016 та також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Право першого підпису особи, що має право розпоряджатися поточними рахунками ТОВ "Гумагроекспорт" також належить вказаній особі.

5.6. Суди також встановили, що 05.05.2023 між ТОВ "Гумагроекспорт" та фізичною особою ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ), в територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ ГСЦ МВС у м. Київ укладений Договір купівлі-продажу № 8046/2023/3803567 транспортного засобу (далі - Договір купівлі-продажу транспортного засобу), за умовами якого ОСОБА_3 (продавець) зобов`язалася передати у власність ТОВ "Гумагроекспорт" (покупець) транспортний засіб: марка MERCEDES-BENZ, модель GLS 400, 2020 року випуску, колір ЧОРНИЙ, VIN НОМЕР_4 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , зареєстрований за продавцем 04.05.2023, підрозділом МВС ТСЦ 8046.

5.7. Звертаючись до суду з позовом Товариство вказує на те, що при укладанні Договору купівлі-продажу транспортного засобу між позивачем та ОСОБА_3 погоджено, що ціна транспортного засобу складає 2 830 000,00 грн (пункт 3.1. Договору купівлі-продажу транспортного засобу). Сторони домовилися, що оплата за транспортний засіб буде здійснюватися, шляхом перерахування коштів на реквізити продавця: шляхом поповнення картки банку НОМЕР_20 наступним чином: 942 000,00 грн 05.05.2023 у день укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу; решта 1 888 000,00 грн протягом 30 днів з дати першого платежу.

5.8. Позивач стверджує, що 05.05.2023 у системі "КЛІЄНТ-БАНК" Товариством сформовано, підписано електронно-цифровим підписом директора позивача та направлено в АТ "Полтава-Банк" для подальших дій першу платіжну інструкцію № UA345 з такими реквізитами: "Платник: ТОВ "Гумаекспорт"; Код платника: 40301623; Рахунок платника: № НОМЕР_1 ; Надавач платіжних послуг платника: АТ "Полтава-Банк"; Отримувач: ОСОБА_3 ; Код отримувача: НОМЕР_3 ; Рахунок отримувача: № НОМЕР_7 ; Надавач платіжних послуг отримувача: АТ "А-Банк"; Сума в гривні: 942 000,00; Призначення платежу: Оплата за автомобіль Mercedes-Benz GLS 400 згідно договору купівлі-продажу № 8046/2023/3803567 від 05.05.23 поповнення картки НОМЕР_8 ОСОБА_3 , без ПДВ".

5.9. Вказана платіжна інструкція відсутня в матеріалах справи. Проте, згідно з випискою АТ "Полтава-Банк" по рахунку позивача № НОМЕР_1 від 05.05.2023 операція по платіжній інструкції № UA345 із вказаними реквізитами проведена банком 05.05.2023.

5.10. Як зазначає позивач, у подальшому, з метою оплати решти суми 1 888 000,00 грн Товариство 01.06.2023 в системі "КЛІЄНТ-БАНК" сформувало другу платіжну інструкцію № UA420 із реквізитами отримувача, які повністю відповідають реквізитам отримувача у попередній платіжній інструкції (від 05.05.2023 № UA345), однак із іншою сумою, зокрема: "Платник: ТОВ "Гумаекспорт"; Код платника: 40301623; Рахунок платника: № НОМЕР_1 ; Надавач платіжних послуг платника: АТ "Полтава-Банк"; Отримувач: ОСОБА_3 ; Код отримувача: НОМЕР_3 ; Рахунок отримувача: № НОМЕР_7 ; Надавач платіжних послуг отримувача: АТ "А-Банк"; Сума в гривні: 1 888 000,00; Призначення платежу: Оплата за автомобіль Mercedes-Benz GLS 400 згідно договору купівлі-продажу № 8046/2023/3803567 від 05.05.23 поповнення картки НОМЕР_8 ОСОБА_3 , без ПДВ".

5.11. Вказана платіжна інструкція підписана в системі "КЛІЄНТ-БАНК" електронно-цифровим підписом директора позивача ОСОБА_1 та направлена АТ "Полтава-Банк" для подальших дій.

5.12. Проте, як стверджує позивач, одразу після направлення платіжної інструкції до банку, директор ОСОБА_1 виявила нетипову роботу персонального комп`ютера, яка мала ознаки впливу вірусної програми або зовнішнього втручання через мережу Інтернет. Це призвело до того, що кошти в сумі 1 888 000,00 грн за платіжною інструкцією від 01.08.2023 отримав неналежний отримувач, а саме фізична особа ОСОБА_4 (код НОМЕР_9 , рахунок № НОМЕР_10 ), внаслідок чого позивач втратив кошти на суму 1 888 000,00 грн.

5.13. Із наявної у матеріалах справі копії платіжної інструкції від 01.06.2023 № UA420 вбачається розбіжність у зазначенні ім`я отримувача ОСОБА_3 з РНОКПП НОМЕР_3 та рахунком, який зазначений у реквізитах платежу від 05.05.2023. Зокрема, замість "РНОКПП НОМЕР_3 " зазначено " НОМЕР_9 ", замість рахунку отримувача ОСОБА_3 "№ НОМЕР_7 " зазначено інший рахунок, а саме - "№ НОМЕР_10 ".

5.14. Згідно з випискою АТ "Полтава-Банк" по рахунку позивача № НОМЕР_1 від 01.06.2023 операція за платіжною інструкцією № UA420 проведена 01.06.2023.

5.15. 02.06.2023 позивач звернувся до АТ "Полтава-Банк" із листом № 17, в якому повідомив банк, що 01.06.2023 ТОВ "Гумагроекспорт" відправив платіж на суму 1 888 000,00 грн через систему клієнт-банк АТ "Полтава-Банк" за наступними реквізитами: ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 , картковий рахунок № НОМЕР_7 в АТ "А-Банк", МФО 307770; станом на дату звернення вказана сума на вказані реквізити не надійшла, а Товариство просило повернути грошові кошти в сумі 1 888 000,00 грн на рахунок ТОВ "Гумагроекспорт".

5.16. Листом від 16.06.2023 вих.011-001/1488 АТ "Полтава-Банк" повідомило позивача, що перерахування коштів на суму 1 888 000,00 грн здійснено на підставі платіжної інструкції ТОВ "Гумагроекспорт" від 01.06.2023 № UA420, яка надійшла до АТ "Полтава-Банк" від ТОВ "Гумагроекспорт" за допомогою програмно технічного комплексу "КЛІЄНТ-БАНК" відповідно до реквізитів, що містяться в цій платіжній інструкції. Виходячи з інформації отриманої від ТОВ "Гумагроекспорт" по означеному платежу засобами системи електронних платежів було вжито необхідні відповідно до законодавства заходи: 02.06.2023 надіслано КРЕДИТОВЕ ІНФОРМАЦІЙНЕ ПОВІДОМЛЕННЯ для клієнта АТ "Укрсиббанк", на рахунок якого надійшли кошти з призначенням: "У зв`язку з неналежним отримувачем в платіжній інструкції просимо повернути платіж платнику". Також 02.06.2023 було надіслано засобами системи електронних платежів ДЕБЕТОВЕ ІНФОРМАЦІЙНЕ ПОВІДОМЛЕННЯ (інформаційний запит) для АТ "Укрсиббанк" з призначенням: "Запит на відкликання на рівні агентів". При цьому банк запевнив, що після повернення вказаної суми, грошові кошти невідкладно буде зараховано на рахунок ТОВ "Гумагроекспорт".

5.17. Суди також встановили, що матеріали справи також містять:
- кредитове інформаційне повідомлення від 02.06.2023 № 926 з призначенням платежу: "В зв`язку з неналежним отримувачем в платіжній інструкції просимо повернути платіж платнику";
- дебетове інформаційне повідомлення від 02.06.2023 № 926 з призначенням платежу: "Запит на відкликання на рівні агентів".

5.18. Згідно з витягом від 09.06.2023 з Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2023 кримінальне провадження № 12023250310002007 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення ТОВ "Гумагроекспорт" про те, що 01.06.2023 невстановлені особи, здійснили незаконне втручання в роботу банківської системи та підмінили реквізити банківських рахунків, шахрайським шляхом, заволоділи грошовими коштами, які призначалися в якості оплати придбання транспортного засобу ТОВ "Гумагроекспорт" у гр. ОСОБА_3 , в наслідок чого завдано шкоди в великих розмірах.

5.19. Згідно з копією картки платника податків ідентифікаційний код НОМЕР_9 належить ОСОБА_4 .

5.20. Відповідно до копії заяви про відкриття поточного рахунку в АТ "Укрсиббанк" поточний рахунок № НОМЕР_10 (на який перераховані кошти за платіжною інструкцією від 01.06.2023) відкритий 08.05.2023 ОСОБА_4 .

5.21. Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_10 за період з (вкл.) 04.05.2023 до (вкл.) 13.06.2023 в АТ "Укрсиббанк" на поточний рахунок ОСОБА_4 01.06.2023 зараховано платіж у розмірі 1 888 000,00 грн з призначенням платежу "За ав-ль Mersedes-Benz GLS400 згідно дог. купівлі-продажу №8046/2023/3803567 від 05.05.23 поповнення картки НОМЕР_8 ОСОБА_3 , без ПДВ".

5.22. У матеріалах справи також наявний узагальнений матеріал Державної служби фінансового моніторингу України № 0667/2023/ДСК стосовно ОСОБА_4 від 28.07.2023, яким, зокрема, встановлено, що за результатами аналізу виписки по рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_10 , який відкритий 08.05.2023 в АТ "Укрсиббанк", встановлено, що на зазначений рахунок 01.06.2023 зараховано лише один платіж від ТОВ "Гумагроекспорт" у сумі 1 888,00 тис.грн "за автомобіль Mersedes-Benz GLS400 згідно дог. купівлі-продажу № 8046/2023/3803567 від 05.05.23 поповнення картки НОМЕР_8 ОСОБА_3 , без ПДВ". У подальшому зараховані кошти протягом цього ж дня переказані на господарські витрати на шість інших власних рахунків, відкритих в інших банках, а саме:
- НОМЕР_11 в AT "Сенс Банк" у сумі 284,00 тис. грн, з подальшим перерахуванням частини коштів у сумі 50,00 тис. грн на інший власний рахунок НОМЕР_12 в АТ "Райффайзен Банк";
- НОМЕР_13 в AT "Таскомбанк" у сумі 326,00 грн;
- НОМЕР_14 в AT "Укрсиббанк" у сумі 167,60 тис грн з подальшим їх перерахуванням на рахунок у іншому банку (інтернет-банкінг) у сумі 146,50 тис. грн; на картку НОМЕР_15 (держателя не зазначено) у сумі 20,00 тис. грн; на картку НОМЕР_16 (держателя не зазначено) у сумі 0,80 тис. грн;
- НОМЕР_17 в AT "ОТП Банк" у сумі 365,00 тис. грн;
- НОМЕР_18 в Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області AT "Ощадбанк" у сумі 247,00 тис. грн;
- НОМЕР_19 в AT "Райффайзен Банк" у сумі 498,00 тис. гривень.

5.23. Ненадходження до ОСОБА_3 вказаної суми коштів у розмірі 1 888 000,00 грн, а також не повернення їх на рахунок позивача і стали підставою для звернення до суду з цим позовом. При цьому, позивач зазначає, що особа, на рахунок якої надійшли грошові кошти за платіжною інструкцією № UA420 проведеною банком 01.06.2023, позивачу не відома, жодних договорів з вказаною особою позивач не має.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

7.1. Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо: наявності / відсутності підстав для: визнання протиправними дій відповідача 1 щодо проведення неналежної платіжної операції з розрахункового рахунку позивача на рахунок неналежного отримувача; визнання протиправними дій відповідачів щодо невжиття заходів для встановлення належного отримувача коштів за платіжною інструкцією; визнання нечинною транзакції за платіжною інструкцією та зобов`язання відповідачів повернути грошові кошти, шляхом відновлення їх на банківському рахунку позивача.

7.2. Предметом касаційного перегляду у цій справі є рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог.

7.3. Скаржники вказують на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування положень пункту 36 статті 1, статті 40, частини другої статті 41, частин першої, другої статті 43, частини другої статті 87 Закону України "Про платіжні послуги" та пунктів 12, 24, 27 розділу І, 37, 40, 41, 44 розділу ІІ Інструкції № 163, пунктів 11, 16 Додатку до Інструкції №163 у поєднанні зі статтею 1066 ЦК України у подібних правовідносинах.

7.4. Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

7.5. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

7.6. Верховний Суд зауважує, що положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

7.7. У контексті доводів касаційних скарг відповідачів та висновків судів попередніх інстанцій Верховний Суд зазначає таке.

7.8. За встановленими судами обставинами спору правовідносини між позивачем та відповідачем 1 у цій справі виникли з договору банківського рахунку.

7.9. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій.

7.10. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

7.11. Згідно з частиною першою статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

7.12. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів; розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

7.13. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

7.14. Положення статті 1092 ЦК України визначають, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та Закону.

7.15. Частиною першою статті 1 Закону України "Про платіжні послуги" визначено такі терміни:
- безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів;
- вразливі платіжні дані - дані (їх сукупність), включаючи індивідуальну облікову інформацію, за допомогою яких можуть вчинятися шахрайські дії;
- надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій;
- неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди;
- неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно);
- помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/ або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;
- суб`єкти платіжних операцій - користувачі (платники, отримувачі) та відповідні надавачі платіжних послуг;
- схема виконання платіжних операцій - єдиний набір правил, стандартів та/або процедур, що розроблені та використовуються для виконання платіжних операцій (у тому числі в платіжній системі) і визначають порядок ініціювання, виконання та завершення платіжних операцій, платіжні інструменти, що використовуються для виконання платіжних операцій, порядок їх емісії та еквайрингу;
- технологічний оператор платіжних послуг (далі - технологічний оператор) - юридична особа, що надає послуги процесингу, клірингу або виконує операційні, інформаційні та інші технологічні функції, пов`язані з наданням платіжних послуг, без залучення коштів за платіжними операціями на свій рахунок;
- унікальний ідентифікатор - комбінація цифр або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/ або його рахунок для цілей виконання платіжної операції.

7.16. Пунктом 1.24 статті 1 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

7.17. Згідно з пунктами 42-44 частини першої статті 1 Закону України "Про платіжні послуги" неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний отримувач-особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі; неналежний платник-особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно).

7.18. У контексті доводів касаційної скарги АТ "Полтава-Банк", підстави відкриття касаційного провадження та висновків судів попередніх інстанцій Суд зазначає таке.

7.19. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

7.20. Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

7.21. Тобто йдеться про врахування судами висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, враховуючи статус Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Близька за змістом права позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.11.2020 зі справи № 904/3173/19, від 10.12.2020 зі справи № 902/1414/13, від 26.08.2021 зі справи № 910/15357/19.

7.22. Колегія суддів зазначає, що питання застосування положень статей 41, 42, 43, 44, 45, 46, 49, 51, 52, 87 Закону України "Про платіжні послуги" та положень інструкції № 163 у подібних правовідносинах між позивачем (платником) та відповідачем 1 (надавач послуг платника), відповідачем 2 (надавач послуг отримувача) було предметом розгляду Верховним Судом у постанові від 23.04.2025 у cправі № 910/3176/24. 

7.23. Зокрема, предметом спору у справі № 910/3176/24 були вимоги платника до відповідачів (надавача послуг платника та надавача послуг отримувача) про визнання дій протиправними, визнання нечинною транзакції та зобов`язання повернути грошові кошти, шляхом відновлення їх на банківському рахунку позивача.

7.24. У аспекті порушених скаржником 1 у касаційній скарзі питань Верховний Суд враховує, що у справі яка розглядається (№ 917/568/25) та у наведеній вище справі (№ 910/3176/24) подібними є суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання.

7.25. Так, у розгляді доводів касаційної скарги та наведених на обґрунтування підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України Верховний Суд у справі № 910/3176/24 зазначив таке:
"Згідно зі статтею 43 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті. Надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність:
1) номера рахунку платника та коду платника (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або
2) унікального ідентифікатора платника.
Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи.
Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про платника, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі недотримання вимог, зазначених у цій частині, відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, несе надавач платіжних послуг платника. Такі ж дії передбачені даним законом щодо порядку виконання платіжних операцій.
Частиною першою статті 51 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.
Відповідно до статті 52 Закону України "Про платіжні послуги" платник протягом 60 календарних днів після списання коштів з його рахунку має право подати письмовий запит до надавача платіжних послуг платника з вимогою відшкодування суми платіжної операції згідно з положеннями цієї статті. Форма та порядок подання запиту з вимогою відшкодування суми платіжної операції визначаються договором між платником та надавачем платіжних послуг. Надавач платіжних послуг повинен фіксувати дату і час отримання запиту з вимогою відшкодування суми платіжної операції в операційно-обліковій системі. Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту платника відшкодувати йому суму платіжної операції або надати обґрунтовану відмову у відшкодуванні. Платіжна операція відшкодовується в повному обсязі. Платник має право оскаржити відмову у відшкодуванні суми платіжної операції в судовому порядку. Надавач платіжних послуг платника має право на отримання від отримувача відшкодування суми сплаченої платнику оскарженої платіжної операції в судовому порядку.
Згідно з частиною четвертою статті 67 Закону України "Про платіжні послуги" надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання.
Крім цього частинами першою, третьою - п`ятою статті 68 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.
Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену ідентифікацію користувача під час:
- отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації;
- ініціювання дистанційної платіжної операції;
- будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).
Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої ідентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних ідентифікації.
Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену ідентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.
Статтею 86 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено відповідальність надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій, зокрема зазначено, що: надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином; надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків; користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків; надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати.
Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання:
1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача;
2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника;
3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.
Надавач послуг з ініціювання платіжної операції у разі невиконання або неналежного виконання платіжної операції з його вини зобов`язаний відшкодувати надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку на вимогу останнього всі понесені збитки та суми, відшкодовані користувачам. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку несе передбачену цим Законом відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій, ініційованих через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції.
Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за дії або бездіяльність своїх працівників, залучених комерційних агентів та надавачів платіжних послуг - посередників, у тому числі за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій та/або за заподіяну шкоду".

7.26. Колегія суддів також враховує, що у постановах від 16.12.2020 у справі № 214/2867/18, від 25.05.2021, 22.05.2021 та від 21.06.2023 у справі № 922/4091/19 (спір виник між платником та Банком / надавачем платіжних послуг платника) Верховний Суд наголосив, що у разі встановлення факту неналежного переказу грошових коштів з банківського рахунку банк зобов`язаний повернути клієнту відповідну суму, тоді як виключення із вказаного правила можливе лише за умови встановлення обставин, які підтверджують, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

7.27. Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 751/6050/18, дійшов висновку, що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони.

7.28. У постанові від 20.07.2022 у справі № 521/20764/20 Верховний Суд виснував, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

7.29. Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 та у численних постановах Верховного Суду, зокрема: від 23.01.2020 у справі № 179/1688/17, від 26.08.2020 у справі № 766/19614/18, від 02.09.2020 у справі № 311/634/18-ц, від 16.12.2020 у справі № 214/2867/18, від 27.01.2021 у справі № 210/1242/18, від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, тощо.

7.30. Крім того, у постанові від 21.06.2023 у справі № 922/4091/19 (яка врахована судами першої та апеляційної інстанції у оскаржуваних судових рішеннях) Верховний Суд висловив правову позицію, зокрема, що навіть за обставин коли клієнтом банку є не фізична, а юридична особа-суб`єкт господарської діяльності, наведене не впливає на визначення її як більш слабкої сторони у відносинах із банком, особливо у сфері кібербезпеки (інформаційної безпеки) щодо захисту клієнтів банку та коштів, які зберігаються на рахунках клієнтів у банку, від кіберзлочинів. Саме Банк є фінансовою установою, професійним учасником ринку фінансових послуг, на яку покладається організація та забезпечення безпеки платежів.
Несанкціоноване списання коштів поза волею клієнта, свідчить про несанкціоноване втручання в систему здійснення банківських платежів, яка належить Банку, з боку третіх осіб. Несанкціоноване списання коштів з рахунку позивача є не просто помилковим платежем, а інцидентом кібербезпеки, який мав бути зафіксований та розслідуваний Банком відповідно до приписів Закону "Про основні засади забезпечення кібербезпеки України".

7.31. Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що у разі встановлення факту неналежного переказу грошових коштів з банківського рахунку банк зобов`язаний повернути клієнту відповідну суму. Водночас Верховний Суд стало та послідовного наголошував на тому, що у такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції банк зобов`язаний повернути клієнту відповідну суму.

7.32. У вирішенні доводів касаційної скарги АТ "Полтава-Банк", колегія суддів враховує, що позивач звернувся до відповідача 1 з листом у якому повідомив Банк, що 01.06.2023 ТОВ "Гумагроекспорт" відправлений платіж на суму 1 888 000,00 грн через систему клієнт-банк АТ "Полтава-Банк" за такими реквізитами: ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 , картковий рахунок № НОМЕР_7 в АТ "А-Банк", МФО 307770; станом на дату звернення вказана сума на вказані у платіжній інструкції реквізити не надійшла, а тому Товариство просило повернути грошові кошти в сумі 1 888 000,00 грн на рахунок ТОВ "Гумагроекспорт".

7.33. Суди також встановили, що розрахунки між сторонами спору здійснювалися за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування - у системі "КЛІЄНТ-БАНК".

7.34. При цьому, за твердженням позивача, одразу після направлення платіжної інструкції до Банку, директор ОСОБА_1 виявила нетипову роботу персонального комп`ютера, яка мала ознаки впливу вірусної програми або зовнішнього втручання через мережу Інтернет.

7.35. Позивач, звертаючись до суду з позовом наголошує на тому, що таке списання грошових коштів відбулося через неправомірні дії відповідачів (Банківських установ / Банків), які не зупинили підозрілі платежі. Натомість відповідач 1 стверджує, що не мав можливості не виконувати належним чином оформлені та підписані позивачем (клієнтом) платіжні доручення, а втрата клієнтом коштів відбулася саме через необачливі дії самого позивача.

7.36. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди у вирішенні вимог позивача виходили із того, що обов`язок відповідачів, як надавачів платіжних послуг, вживати заходів щодо належної та повноцінної перевірки реквізитів платіжних інструкцій виходить із положень чинного законодавства. Крім того, обов`язок банку платника з перевірки здійснення контролю за правильністю та повнотою заповнення реквізитів розрахунково-платіжних документів клієнта передбачений пунктом 2.3.3 договору банківського рахунку, укладеного між АТ "Полтава-Банк" та позивачем.

7.37. За висновками судів, АТ "Полтава-Банк" не запровадив систему захисту інформації, що мала забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання, а також не запровадив посилену ідентифікацію користувача (позивача), яка мала забезпечити виявлення несанкціонованого доступу до платіжної операції позивача. При цьому, АТ "Полтава-Банк" всупереч положень статей 67, 68 Закону України "Про платіжні послуги", не довів існування обставин умисного або з необережності розголошення реквізитів банківського рахунку позивача, інших дій або бездіяльності позивача, що призвели до несанкціонованого доступу невстановлених осіб до банківського рахунку позивача, та не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що позивач, як користувач банківського рахунку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по банківському рахунку в системі. 

7.38. Разом із тим, суди у вирішенні цього спору залишили поза увагою положення статей 43, 46 Закону України "Про платіжні послуги" згідно з якою надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті. Суди також, з урахуванням всіх фактичних обставин спору залишили поза увагою вимоги Інструкції № 163, що призвело до неповного з`ясування всіх істотних обставин спору на яких ґрунтувались висновки судів в частині встановлення та розмежування обов`язків банку платника та банку отримувача щодо перевірки здійснення контролю за правильністю та повнотою заповнення реквізитів розрахунково-платіжних документів клієнта.

7.39. Так, відповідно до положень частини першої статті 43 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність:
- номера рахунку платника та коду платника (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстромпідприємств та організацій України / податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або
- унікального ідентифікатора платника. Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи.

7.40. Відповідно до пункту 12 Інструкції №163 надавач платіжних послуг приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію за умови, що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті.
Надавач платіжних послуг має право відмовити в прийнятті до виконання платіжної інструкції, якщо:
1) обов`язкові реквізити заповнено з порушенням вимог розділів II, IV цієї Інструкції та додатка до цієї Інструкції або обов`язкові реквізити, які встановлені правилами платіжної системи/внутрішніми правилами надавача платіжних послуг, заповнено з порушенням вимог щодо їх заповнення, установлених правилами платіжної системи/внутрішніми правилами надавача платіжних послуг;
2) немає супровідних документів, надання яких разом із платіжною інструкцією передбачено законодавством України, цією Інструкцією, або закінчився строк дії цих супровідних документів;
3) платіжну інструкцію подано до надавача платіжних послуг з порушенням законодавства України або не може бути виконано відповідно до законодавства України.

7.41. Положеннями пункту 14 Інструкції № 163 визначено, що надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність:
1) номера рахунку платника та коду платника [коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з ЄДРПОУ/реєстраційного номера/РНОКПП або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті)] або
2) унікального ідентифікатора платника.
Інформація, зазначена в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 14 розділу I цієї Інструкції, яку надавач платіжних послуг платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції під час виконання платіжної операції, визначається надавачем платіжних послуг платника, а для учасників платіжної системи - правилами платіжної системи.

7.41. В силу положень пункту 15 Інструкції № 163 надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише в разі відповідності інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 14 розділу I цієї Інструкції, тій інформації про платника, що зберігається у цього надавача платіжних послуг.

7.42. Поряд із тим, відповідно до частини шостої статті 46 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність:
1) номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або
2) унікального ідентифікатора отримувача.
Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи.
Надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг.
У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право:
1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення;
2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Надавачі платіжних послуг мають право здійснювати обмін інформацією між собою щодо невідповідності/відсутності унікального ідентифікатора отримувача.
Порядок обміну інформацією між надавачами платіжних послуг щодо невідповідності/відсутності унікального ідентифікатора отримувача визначається правилами платіжної системи.
У разі недотримання вимог, зазначених у цій частині, відповідальність за шкоду, заподіяну отримувачу, несе надавач платіжних послуг отримувача.

7.43. Згідно з положеннями пунктів 21, 22 Інструкції № 163, надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача протягом операційного дня надходження коштів на рахунок надавача платіжних послуг отримувача або в інший строк, визначений договором.
Надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність:
1) номера рахунку отримувача та коду отримувача [коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з ЄДРПОУ/реєстраційного номера/РНОКПП або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті)] або
2) унікального ідентифікатора отримувача.
Інформація, зазначена в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 22 розділу I цієї Інструкції, яку надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції під час виконання платіжної операції, визначається надавачем платіжних послуг отримувача, а для учасників платіжної системи - правилами платіжної системи.

7.44. Згідно з положеннями пункту 23 Інструкції № 163 надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише в разі відповідності інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 22 розділу I цієї Інструкції, тій інформації про отримувача, що зберігається в цього надавача платіжних послуг.

7.45. Пунктом 24 Інструкції № 163 визначено, що надавач платіжних послуг отримувача в разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача має право зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів (у які враховується день зарахування коштів на рахунок до з`ясування надавачем платіжних послуг отримувача) та зарахувати кошти на рахунок до з`ясування для встановлення належного отримувача.
Надавач платіжних послуг отримувача для встановлення належного отримувача зобов`язаний надіслати надавачу платіжних послуг платника запит щодо уточнення номера рахунку та/або коду отримувача.
Надавач платіжних послуг отримувача в разі надання надавачем платіжних послуг платника уточнених даних щодо номера рахунку та/або коду отримувача повинен зарахувати кошти на рахунок отримувача протягом операційного дня, в який було отримано уточнені реквізити.
Надавач платіжних послуг отримувача в разі неможливості встановлення належного отримувача або не надходженні уточнених даних від надавача платіжних послуг платника не пізніше четвертого робочого дня зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення.
Надавач платіжних послуг отримувача має право не уточнювати номера рахунку та/або коду отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.

7.46. Наведені вище норми чинного законодавства визначають перелік реквізитів, що підлягають перевірці та які є обов`язковими, як для надавача платіж них послуг платника, так і надавача платіжних послуг отримувача.

7.47. Водночас обмежившись загальними висновками про обов`язок відповідачів, як надавачів платіжних послуг, вживати заходів щодо належної та повноцінної перевірки реквізитів платіжних інструкцій, не встановили обставин стосовно істотності порушень допущених кожним із відповідачів окремо, у контексті їх обов`язків, які визначені статтями 43, 46 Закону України "Про платіжні послуги" та наведених вище порушень Інструкції № 163, що є істотним у встановленні меж відповідальності перед платником.

7.48. Наведені процесуальні порушення зумовили неповноту встановлення істотних обставин спору, які підлягають обов`язковому встановленню та впливають на висновки суду у застосуванні положень статті 86 Закону України "Про платіжні послуги" щодо відповідальності надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій.

7.49. Також зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що суди належним чином не дослідили та не надали належної оцінки доводам відповідача 1 в частині того, що спірний електронний документ (платіжна інструкція платника від 01.06.2023 № UA420 на суму 1888000,00 грн) надійшов до АТ "Полтава-банк" від ТОВ "Гумагроекспорт" за допомогою програмно технічного комплексу "Клієнт-банк" із використанням ключа та паролю позивача. При цьому, за результатами перевірки в автоматичному режимі електронного цифрового підпису та паролю зазначених електронних розрахункових документів штатним механізмом програмного забезпечення Банку встановлено, що документи підписані електронним цифровим підписом позивача (Ключ IPACUN01.key, ID=IPACUN01, номер (CN)=0001209D, підписаний (sgnCN)=00010FB4, власник-відповідальна особа ТОВ "Гумагроекспорт" - ОСОБА_1 . Підпис та пароль клієнта ТОВ "Гумагроекспорт"). IPACUN01- ключ директора, додаткові дані що притаманні робочому місцю директора Hard: - 310BC55B/0, IP: НОМЕР_1 (IP-адреса).

7.50. Тобто штатним механізмом програмного забезпечення Банку встановлено, що підпис та пароль клієнта є справжніми та правильними, відправка платіжної інструкції "в проводку" здійснювалася з робочого місця, з якого клієнт працював постійно, компрометація ключа не виявлена, зі сторони Банку була проведена посилена автентифікація користувача при вході в систему ДСО. Спірна платіжна інструкція надійшла безпосередньо від позивача.

7.51. Означені доводи підтверджуються наявною у матеріалах справи довідкою від 02.05.2025 № 011-001/1205 та переліком IP-адрес від 05.05.2025 № 011-001/1217. При цьому, за твердження відповідача 1, означене вказує на відсутність змін в електронному документі після його підписання та відповідно, свідчить про недоведеність обставин несанкціонованого втручання в систему здійснення банківських платежів третіми особами. При цьому, на протязі всього розгляду справи відповідач 1 наголошував на тому, що вказані обставини не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. Водночас Суд зауважує, що самі по собі обставини відкриття за даними фактами за зверненням позивача правоохоронними органами кримінального провадження та зібрані в його ході матеріали належним чином не доводять фактів несанкціонованого втручання в роботу комп`ютера позивача під час оформлення платіжної інструкції. 

7.52. Натомість зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається неналежна оцінка доказів в цій частині. Поза увагою судів залишився аналіз обставин, які доводять факт несанкціонованого втручання в систему здійснення банківських платежів третіми особами, що сприяло використанню коштів третіми особами. 

7.53. Посилання судів попередніх інстанцій на те, що комп`ютер позивача, з якого проводиться формування електронних платіжних документів, мав ознаки нетипової роботи (ознаки впливу вірусної програми або зовнішнього втручання через мережу Інтернет), колегія суддів вважає передчасним доводом на спростування вини позивача у сприянні списанню коштів з його рахунку, оскільки такі висновки зроблені без зазначення конкретних доказів, на підставі яких можна встановити обставини, що вірус, яким був уражений комп`ютер позивача, становив безпеку банківській системі відповідача 1 або, що внаслідок ураження цим вірусом інформація, за допомогою якої відбувається дистанційний доступ до банківського рахунку клієнта, вибула до третіх осіб.

7.54. Суди наведеному належної оцінки не надали та не встановили і не з`ясували обставини, які також мають значення для правильного вирішення цього спору, що свідчить про недотримання вимог статей 86, 210 ГПК України.

7.55. При цьому, оскільки причиною несанкціонованого списання коштів з рахунку клієнта могли бути як дії самого клієнта банку з недотримання приписів інформаційної безпеки так і дії банку (недостатня захищеність системи дистанційного обслуговування від несанкціонованого втручання), то для з`ясування того чи мав місце факт такого втручання, а також його причини (недотримання банком вимог щодо забезпечення кібербезпеки при дистанційному обслуговуванні клієнтів та/або навпаки порушення клієнтом правил кібербезпеки, встановлених банком) суд не позбавлений можливості призначити судову експертизу (вирішення цих питань потребує спеціальних знань).

7.56. Наведене свідчить, що висновки судів першої та апеляційної інстанції у застосуванні статей 67, 68 Закону України "Про платіжні послуги" не у повній мірі висновкам Верховного Суду щодо їх застосування у означених вище постановах Верховного Суду, оскільки суди належним чином не перевірили доводи позивача та не встановили, чи насправді матеріалами справи підтверджуються обставини несанкціонованого втручання в систему здійснення банківських платежів третіми особами.

7.57. З огляду на наведене вище, суд касаційної інстанції, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що підстави касаційного оскарження судових рішень частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

7.58. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

7.59. За змістом частини першої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

7.60. Не здійснивши дослідження та оцінки доказів у справі щодо наявності / відсутності вини кожного із відповідачів, а також не з`ясування обставин щодо наявності / відсутності обставин, які доводять факт несанкціонованого втручання в систему здійснення банківських платежів третіми особами, що сприяло використанню коштів третіми особами, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування наведених норм ГПК України. Касаційна ж інстанція в силу положення частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

7.61. У зв`язку з наведеним, постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, оскільки суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними обставини, що входили до предмета доказування, отже, рішення судів попередніх інстанцій не можна визнати законними і обґрунтованими.

7.62. У свою чергу, доводи відзиву на касаційну скаргу не спростовують обставин недослідження судами зазначених обставин і не можуть бути підставою для залишення без змін оскаржуваних судових рішень.

7.63. У аспекті порушених АТ "Укрсиббанк" у касаційній скарзі питань Суд наголошує, що Верховним Судом у справі № 910/3176/24 досліджувалося питання щодо застосування положень чинного законодавства (пункту 36 статті 1, статті 40, частини другої статті 41, частини першої, другої статті 43 Закону України "Про платіжні послуги" та положень Інструкції №163) у контексті меж відповідальності перед платником (ініціатором грошового переказу) у т.ч. і межі та порядок дій Банку (надавача платіжних послуг отримувача). При цьому, висновки судів попередніх інстанцій у справі у загальному розумінні означеному висновку Верховного Суду не суперечать.

7.64. Щодо доводів касаційних скарг про відсутність у відповідачів (Банківських установ), як у надавачів платіжних послуг, законодавчо-визначеного обов`язку щодо перевірки заповнення реквізитів платіжної інструкції, Верховний Суд наголошує, що вимогами чинного законодавства саме на Банки, як надавачів платіжних послуг платника та отримувача у виконанні платіжних інструкцій покладена відповідальність за перевірку відповідності інформації зазначеної платником, а тому, останні не звільняються від обов`язку проведення такої перевірки, як і від відповідальності за нехтування таким обов`язком.

7.65. Як неодноразово наголошував Верховний Суд, саме Банк є учасником відносин, який отримує платіжні доручення для виконання, а тому, у разі якщо такі платіжні інструкції складені третіми особами (шахраями), то позивач при всій своїй обачливості не може дізнатися про це, і не може повідомити Банк про компрометацію ЕЦП чи пін-коду до проведення такої операції Банком. Водночас Банк, як безпосередній виконавець таких платіжних інструкцій та банківських операцій, за будь-яких обставин не може не знати про надходження розпоряджень про переказ коштів до їх виконання. Тому саме на Банк покладений обов`язок оцінювати усі платіжні доручення, що надходять від імені клієнта, насамперед через призму безпеки дистанційних платежів, з урахуванням наявних ризиків та з метою завчасного виявлення підроблених платіжних документів.

7.66. З огляду на викладене, чинне законодавство покладає відповідальність за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій як на надавача платіжних послуг платника, так і на надавача платіжних послуг отримувача під час виконання платіжних операцій, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанції в цій частині є такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

7.67. Висновки судів в цій частині також узгоджуються та відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постановах від 21.07.2022, від 21.06.2023 у справі № 922/4091/19 та від 23.04.2025 у справі № 910/3176/24.

7.68. Водночас виходячи з основних засад (принципів) господарського судочинства, тобто в силу вимог диспозитивності судового процесу, за відсутності належного встановлення та з`ясування судами обставини, які мають важливе значення для правильного вирішення цього спору, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для формування висновку Верховного суду щодо питання застосування пункту 36 статті 1, статті 40, частини другої статті 41, частин першої, другої статті 43, частини другої статті 87 Закону України "Про платіжні послуги", положень Інструкції № 163, пунктів 11, 16 Додатку до Інструкції №163 у поєднанні зі статтею 1066 ЦК України у спірних правовідносинах.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
8.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

8.2. Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що наведені вище обставини щодо дослідження та оцінки в сукупності доказів, які є в матеріалах справи, згідно з пунктом 1 частини третьої, частини четвертої статті 310 ГПК є підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду і рішення місцевого господарського суду та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції. У зв`язку з чим касаційні скарги підлягає задоволенню частково.

8.3. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого, з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини вирішити спір.

9. Судові витрати
9.1. З огляду на часткове задоволення касаційних скарг та направлення справи на новий розгляд судові витрати, понесені скаржниками у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Полтава-Банк" та Акціонерного товариства "Укрсиббанк" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 917/568/25 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов 

Суддя Т. Малашенкова