УХВАЛА

06 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 205/10296/24
провадження № 61-16547ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 , поданою адвокатом Вороном Артемом Ігоровичем, на заочне рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 18 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Обставини справи
1. У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Омега Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 травня 2018 року між Акціонерним товариством «Юнекс Банк» (далі - АТ «Юнекс банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0.12.90.0518. ФО_К. Відповідно до умов цього кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 25 000,00 грн терміном користування до 30 травня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних, та комісією за обслуговування кредиту - щомісячно, у розмірі 2,99%. 
31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до якого АТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «ФК «Омега Фінанс» право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 0.12.90.0518. ФО_К від 30 травня 2018 року. 
Оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, відсотків та комісії, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 31 березня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором № 0.12.90.0518. ФО_К від 30 травня 
2018 року на загальну суму 48 195,36 грн
2. Заочним рішенням Новокодацького районного суду м. Дніпра від 18 жовтня 2024 року позов ТОВ «ФК «Омега Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором 
№ 0.12.90.0518.ФО_К від 30 травня 2018 року, станом на 31 березня 2021 року, у загальному розмірі 48 195,36 грн. Також вирішено питання щодо судових витрат.
3. Постановою від 03 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а заочне рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 18 жовтня 2024 року в оскарженій частині - без змін.
Узагальнені доводи касаційної скарги
4. 29 грудня 2025 року ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат 
Ворон А. І., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати заочне рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 18 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
5. Звертаючись з цією касаційною скаргою, заявниця послалась, що суд апеляційної інстанції застосував норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, від 12 червня 2024 року у справі № 295/11290/21.
6. Також, заявниця послалася на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Позиція Верховного Суду
7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
9. Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 
3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 
5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
10. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
11. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
12. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 48 195,36 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 30 = 90 840,00 грн) на 2025 рік.
13. Відтак, справа є малозначною, а заочне рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 18 жовтня 2024 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
14. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України.
15. Касаційна скарга містить посилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу). Відповідно, Суд повинен оцінити такі доводи щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
16.  ОСОБА_1 зазначила, що ця справа має виняткове значення для неї, оскільки обумовлена її складним матеріальним становищем, особливим соціальним статусом та неспівмірністю суми стягнення з рівнем її доходів. Зазначена сума боргу майже у дванадцять разів перевищує щомісячний дохід, що робить такий фінансовий тягар надмірним та таким, що ставить під загрозу саме існування родини. 
17. Щодо доводів про те, що справа має для заявниці виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. 
18. Касаційна скарга не містить переконливих доводів про те, що справа має виняткове значення для заявниці. 
19. За результатами аналізу доводів заявниці, суд дійшов висновку, що остання не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має виняткове значення, а вказівка на її майновий стан не є тією обставиною, яка це підтверджує. 
20. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
21. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
22. Відмова у відкритті касаційного провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
23. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
24. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
25. Оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, 
пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 , подану адвокатом Вороном Артемом Ігоровичем, на заочне рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра 
від 18 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак   Є. В. Синельников   В. В. Шипович