УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2026 року
м. Київ
справа № 308/2215/25 
провадження № 51 - 4941 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4 , його захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року, залишеною без зміни ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 62024140160000106 від 15 квітня 2024 року.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостийпідпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував,
що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ
до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення. 
Відповідно до ст. 424 ч. 4 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду
в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку
не підлягають.
Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно зі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана
на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 , його захисника - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в касаційній скарзі оскаржують ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року, якою за результатами розгляду його апеляційної скарги залишено без зміни вказану ухвалу слідчого судді.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно до ст. 424 ч. 4 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню
в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 , його захисникам - адвокатам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3