ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року 
м. Київ
cправа №  904/624/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого,    Васьковського О.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А. В.,

за участю: ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Ткаченка Д.В., представника АТ КБ "Приватбанк" Куценка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" та Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025
та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024
у справі       № 904/624/19
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс",
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа", 
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", 
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, 
третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальність "КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ" (правонаступник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"),
третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , 
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 904/624/19 про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" (далі - ТОВ "Ефектінвест-2015", боржник).

Ліквідатор ТОВ "Ефектінвест-2015"  (позивач) звернувся до суду з заявою до Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" (далі - ТОВ "Агроцентр-Плюс", відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" (далі - ТОВ "Озерна площа", відповідач 2) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна. 

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що оспорювані правочини містять умови продажу, які передбачають оплату за придбання майна у строк до 16.09.2017. За наслідком укладених договорів покупець спірного майна набув право власності на нерухоме майно 22.08.2017. Водночас, при аналізі виписки по рахунку ТОВ "Ефектінвест-2015" ліквідатор встановив, що виплату грошових коштів у встановлені договорами строки не здійснено. Таким чином, на думку позивача, майно боржника вибуло з його володіння без оплати.

За доводами позивача, під час розгляду справи стало відомо, що розрахунки за договорами було здійснено шляхом заліку зустрічних однорідних вимог, однак такі розрахунки не відповідають умовам договорів та направлені не на реальне настання правових наслідків, а укладені виключно з метою штучного виведення майна боржника з ліквідаційної маси з метою ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами. Позивач зазначав, що під час укладання оспорюваних правочинів боржник мав невиконані боргові зобов`язання перед іншими кредиторами і це, в подальшому, призвело до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Звертаючись до суду з заявою ліквідатор зазначав, що вважає спірні правочини фіктивними, при цьому просив суд визнати правочини недійсними посилаючись до статей 3, 13, 203, 215, 243 ЦК України та статті 42 КУзПБ.

З метою досягнення ефективних наслідків захисту порушеного права позивач просив суд визнати за ТОВ "Ефектінвест-2015" право власності на спірне майно та витребувати об`єкти нерухомого майна, які були предметом продажу, від ТОВ "Озерна площа".

В обґрунтування позову в частині визнання права власності та витребування майна ліквідатор посилався на норми статей 13, 202, 203, 215, 234, 387, 388, 392 ЦК України та статей 42, 61 КУзПБ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2021, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022, відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Пономаренка А.О. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна. 

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.10.2022 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2021 у справі № 904/624/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. 

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд вказав на необхідність з`ясувати низку обставин у цій справі, зокрема, з`ясувати економічну мету укладення спірних договорів, оцінити доводи стосовно існування/відсутності заборгованості за кредитом на момент укладення спірних правочинів, надати відповідь на довід стосовно сумлінності та добросовісності дій боржника при укладенні спірних договорів.

Фактичні обставини справи встановлені судами

ТОВ "Ефектінвест-2015", як продавець, та ТОВ "Агроцентр-Плюс", як покупець, уклали два договори купівлі продажу нерухомого майна (далі - Договори купівлі-продажу):
1) договір купівлі-продажу частки нерухомого майна від 15.06.2017, за яким ТОВ "Ефектінвест-2015" передає у власність ТОВ "Агроцентр-Плюс" об`єкт нерухомого майна: частки нерухомого майна, а саме: комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 4;
2) договір купівлі-продажу частки нерухомого майна від 16.06.2017, за яким ТОВ "Ефектінвест-2015" передає у власність ТОВ "Агроцентр-Плюс" об`єкт нерухомого майна: частки нерухомого майна, а саме: комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 4.

ТОВ "Ефектінвест-2015" набуло право власності на спірне майно 25.12.2015 на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за номером 8326. Відповідні відомості відображені у п. 1.1. наведених Договорів купівлі-продажу.

Умови пунктів 2.1, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2 договору купівлі-продажу від 15.06.2017 передбачають перехід права власності до покупця з моменту державної реєстрації правочину, після його нотаріального посвідчення. Ціна продажу встановлена сторонами в розмірі 5 475 000,00 грн. Згідно звіту № 25/17 про оцінку майна від 28.04.2017 ринкова вартість майна, яке є предметом продажу складає 5 464 000,00 грн. Розрахунок за договором повинен здійснюватися покупцем у безготівковій формі на рахунок продавця у строк до 15.09.2017. Передача майна продавцем покупцеві здійснюється в день підписання договору.

Умови пунктів 2.1, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2 договору купівлі-продажу від 16.06.2017 передбачають перехід права власності до покупця з моменту державної реєстрації правочину, після його нотаріального посвідчення. Ціна продажу встановлена сторонами в розмірі 5 475 000,00 грн. Згідно звіту № 25/17 про оцінку майна від 28.04.2017 ринкова вартість майна, яке є предметом продажу складає 5 464 000,00 грн. Розрахунок за договором повинен здійснюватися покупцем у безготівковій формі на рахунок продавця у строк до 16.09.2017. Передача майна продавцем покупцеві відбулась в день укладання договору шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі до договору купівлі-продажу 15.06.2017 та 16.06.2017.
Наведені договори купівлі-продажу було укладено на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "Ефектінвест-2015" від 15.06.2017 та від 16.06.2017 та рішень загальних зборів ТОВ "Агроцентр-Плюс" від 15.06.2017 та від 16.06.2017.

27.05.2015 між Сільськогосподарським приватним підприємством (СПП) "Біле озеро" (продавець, боржник) та ТОВ "Бізнес агроцентр" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу зерна сільськогосподарських культур № БО-27/05/15 (Основний договір), згідно з яким за платіжними дорученнями №7777 та №7778 від 28.05.2015 ТОВ "Бізнес агроцентр" перерахував СПП "Біле озеро" грошові кошти на суму 15 640 000 грн. Зобов`язання по поставці зерна сільськогосподарських культур продавцем не були виконані.

20.01.2018 між ТОВ "Бізнес агроцентр" (первісний кредитор) та ТОВ "Агроцентр-Плюс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 20-01/2018, згідно з яким первинний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржника СПП "Біле озеро" за Основним договором у розмірі 10 950 000 грн.

21.01.2018 між ТОВ "Агроцентр-Плюс" (первісний кредитор) та ТОВ "Ефектінвест-2015" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 21-01/2018, за яким ТОВ "Агроцентр-Плюс" відступив новому кредитору ТОВ "Ефектінвест-2015" право вимоги до СПП "Біле озеро" на суму 10 950 000 грн за Основним правочином. Новий кредитор - ТОВ "Ефектінвест-2015" зобов`язався сплатити первісному кредитору ТОВ "Агроцентр-Плюс" компенсацію в розмірі 10950000 грн не пізніше 01.01.2018. Моментом переходу права вимоги є момент підписання договору (п. 4 договору).

Відповідно до протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018 ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" прийшли до згоди здійснити залік однорідних взаємних вимог за нижчезазначеними договорами:
- сума заборгованості ТОВ "Ефектінвест-2015" перед ТОВ "Агроцентр-Плюс" за договором про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.20-18 становить 10950 000,00 грн;
- сума заборгованості ТОВ "Агроцентр-Плюс" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" за договором купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 15.06.2017, становить 5 475 000,00 грн та за договором купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 16.06.2017 становить 5 475 000,00 грн. Загальна сума заліку складає 10 950 000,00 грн.

Зобов`язання сторін після проведення заліку складають 0,00 грн.

Зобов`язання ТОВ "Ефектінвест-2015" перед ТОВ "Агроцентр-Плюс" за договором про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.2018 на суму 10 950 000,00 грн, вважаються припиненими на підставі Протоколу №22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018 та статті 601 ЦК України.
Зобов`язання ТОВ "Агроцентр-Плюс" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" за договорами купівлі-продажу частки нерухомого майна від 15.06.2017 та від 16.06.2017 на загальну суму 10 950 000,00 грн вважаються припиненими на підставі цього Протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018 та статті 601 ЦК України.

Таким чином, ТОВ "Ефектінвест-2015" (продавець, банкрут) продав 15.06.2017 та 16.06.2017 за договорами купівлі-продажу (оспорюваними правочинами), спірне майно ТОВ "Агроцентр-Плюс" (покупець), втім всупереч умовам п.п. 2.3. договорів покупець не здійснив розрахунку грошовими коштами за придбані об`єкти нерухомості, а згодом за договором про відступлення права вимоги №21-01/2018 продавець отримав право вимоги до СПП "Біле Озеро" в розмірі 10 950 000 грн.

Під час проведення ліквідаційної процедури у справі № 904/624/18 ліквідатор ТОВ "Ефектінвест-2015" реалізував актив боржника - право вимоги до СПП "Біле Озеро" в розмірі 10 950 000 грн у вигляді дебіторської заборгованості, що виникла на підставі договору про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.2018 на підставі Протоколу про результати електронного аукціону №BRD001-UA-20221020-29820 від 31.10.2022 з продажу майна боржника у вигляді дебіторської заборгованості, сформованого 31.10.2022 оператором автоматизованого електронного майданчика підписаного 01.11.2022 Покупцем та Оператором та опублікованого 02.11.2022. 

Отже, дебіторську заборгованість було продано ліквідатором, 15.11.2022 підписано акт про придбання майна на аукціоні між ліквідатором ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Дніпровський елеватор" за 131 400,00 грн. Після проведення електронних торгів 15.11.2022 ТОВ "Ефектінвест-2015" в особі ліквідатора та ТОВ "Дніпровський елеватор" уклали договір № BRD001-UA-20221020-29820 відступлення права вимоги (цесії) та Акт приймання-передачі документів від 15.11.2022.

Продаж активів боржника відбувся на підставі рішення комітету кредиторів ТОВ "Ефектінвест-2015" проведеного шляхом опитування. На підтвердження наведених обставин ліквідатор Ткаченко Д. В. надав суду копії повідомлення про результати засідання комітету кредиторів ТОВ "Ефектінвест-2015" вих. №01-34/02-94 від 05.09.2022 та Бюлетень №1 від 22.08.2022 кредитора АТ КБ "ПриватБанк" про надання згоди на продаж майна. Рішення на продаж майна боржника було прийнято комітетом кредиторів ТОВ "Ефектінвест-2015" одноголосно.

Згідно з протоколом про проведення аукціону № BRD001-UA-20221020-29820 початкова ціна складала 6 570 000,00 грн, ціна продажу лота склала 131 400,00 грн. 

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 у справі №904/6734/20 про визнання банкрутом СПП "Біле Озеро" заяву ТОВ "Дніпровський Елеватор" про заміну кредитора у справі № 904/6734/20 правонаступником задоволено, замінено кредитора у справі № 904/6734/20 про банкрутство СПП "Біле Озеро" - ТОВ "Ефектінвест-2015" на правонаступника - ТОВ "Дніпровський Елеватор". 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
За результатом нового розгляду справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 в задоволенні позовних вимог ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015"   до відповідача 1 ТОВ "Агроцентр-Плюс";    відповідача 2 ТОВ "Озерна площа"; третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: АТ Комерційний банк "ПриватБанк"; третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ГУ ДПС у Дніпропетровській області; третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах"; третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна відмовлено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 скасовано. 
Ухвалено    нове рішення. 
Позов ТОВ "Ефектінвест-2015" задоволено частково. 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс". 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс". 
Витребувано у ТОВ "Озерна площа" на користь ТОВ "Ефектінвест-2015" об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]- г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е(1)-е(6)-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16, 02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ.Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І, ІІ, III. Загальна площа: 11 147,32 кв.м. 
В решті позовних вимог відмовлено. 

За висновком апеляційного суду, дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцент-Плюс" з продажу спірного майна є такими, що суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України; укладення спірних договорів купівлі-продажу внаслідок зловживання правом доведено матеріалами справи, що свідчить про наявність підстав з огляду на приписи статей 3, 13, 203, 215 ЦК для визнання їх  недійсними.

Визнавши правомірними позовні вимоги ліквідатора про визнання недійсними, як фраудаторних, договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс", суд визнав такими, що  підлягають задоволенню й позовні вимоги про витребування майна, відчуженого за цими договорами, від ТОВ "Озерна площа", яке безоплатно набуло право власності на нього від ТОВ "Агроцентр-Плюс", яким і було створено, та яке, з огляду на недійсність спірних договорів, підлягає включенню до ліквідаційної маси банкрута.

Позовні вимоги про визнання права власності на спірне майно апеляційний суд визнав такими, що не підлягають задоволенню, вказавши, що виходячи зі змісту спірних правовідносин належним та ефективним способом захисту порушеного права, у даному випадку, є витребування спірного майна з володіння ТОВ "Озерна площа" на користь банкрута.

Короткий зміст касаційних скарг

До Верховного Суду надійшли касаційні скарги ТОВ "Озерна площа"  та ТОВ "Агроцентр-Плюс".

ТОВ "Озерна площа" просить: 
- постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025 скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 змінити в мотивувальній частині, а саме:
- змінити висновок про те, що "З огляду на наведене суд вважає, дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс"  з продажу спірного майна такими, що суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України." на: "З огляду на наведене суд вважає, дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" з продажу спірного майна такими, що не суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України";
- виключити: «З наведеного простежується взаємозв`язок у діях відповідачів направлений на можливість створення умов для припинення грошових зобов`язань за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та уникнення розрахунку грошовими коштами. Наведені дії відповідачів викликають обґрунтовані сумніви з приводу добросовісності своїх дій";
- резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі №904/624/19 залишити без змін.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження зазначає обставини, визначені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. Вважає, що судами було неправильно застосовано норми матеріального права - статті 3, 6, 13, 16, 388 ЦК України, порушені норми процесуального права - статті 73, 79, 86, 236 ГПК України,  без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17/17), від 14.03.2024 у справі №911/1609/21(911/1280/22), від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 (щодо фраудаторного правочину); від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, 22.05.2024 у справі №924/408/21 (924/287/23), від 06.02.2025 у справі №911/899/22 (911/1842/23) (щодо добросовісного набувача).

ТОВ "Агроцентр-Плюс" просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025 скасувати. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 змінити в мотивувальній частині, а саме:
- виключити: "З наведеного простежується взаємозв`язок у діях відповідачів направлений на можливість створення умов для припинення грошових зобов`язань за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та уникнення розрахунку грошовими коштами. Наведені дії відповідачів викликають обґрунтовані сумніви з приводу добросовісності своїх дій.",
- змінити: «З огляду на наведене суд вважає, дії ТОВ"Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" з продажу спірного майна такими, що суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті З ЦК України." на: "З огляду на наведене та беручи до уваги Висновок експерта № 04/01/2023 від 08.02.2023 Суд вважає, що Договори купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 15.06.2017, 16.06.2017 укладені між ТОВ "Ефектінвест-2015" тa ТОВ "Агроцентр-Плюс"  не призводять до зменшення активів ТОВ "Ефектінвест-2015" в момент укладення зазначених договорів; наявність розумної економічної причини (ділової мети) у ТОВ "Ефектінвест-2015" в момент укладення договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 15.06.2017, 16.06.2017 укладених між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс"  арифметично підтверджується, що не суперечить вимогам п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України. До того ж, беручи до уваги Висновок експерта №2725 від 26.04.2024 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі № 904/624/19 Суд доходить висновків, що внаслідок проведення господарських операцій ТОВ "Ефектінвест-2015" щодо правочинів, а саме договору купівлі-продажу /2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017 та договору купівлі-продажу /2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017 не відбулось зменшення активів та/або збільшення ризиків неплатоспроможності ТОВ "Ефектінвест-2015". Зазначений факт свідчить про дотримання в момент укладання оспорюваних договорів вимог п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України";
- резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/624/19 залишити без змін.

Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права - статтю 3 ЦК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі №916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі №904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19(905/1646/17), від 28.07.2022 у справі №902/1023/19(902/1243/20), згідно з яким будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам;
- статтю 388 ЦК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 02.11.2021 у справі №925/1351/19;
- норми процесуального права - статтю 13 ГПК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/1376/836/226 (910/12422/20), від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Стверджує, що матеріали справи не мають жодних доказів того, що ТОВ "Ефектінвест-2015" стало неплатоспроможним саме внаслідок укладення вищевказаних правочинів, а відтак не доведено фраудаторність правочинів; суди не надали оцінку висновку експертів, наявному в справі, в якому не встановлено  зменшення активів та/або збільшення ризиків неплатоспроможності ТОВ "Ефектінвест-2015" внаслідок проведення господарських операцій згідно оспорюваних правочинів.

Доводи інших учасників справи 

У відзиві ліквідатор ТОВ "Ефектінвест-2015" заперечує проти доводів касаційних скарг, зазначаючи про їх необґрунтованість, просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення.

Вважає аргументи скаржників відносно суперечливої поведінки ліквідатора вочевидь надуманими та помилковими, які позбавляють можливості наповнення ліквідаційної маси у цій справі про банкрутство та лише легітимізують дії осіб, які вчиняли протиправні дії на шкоду іншим, що протирічить суті і завданням процедури банкрутства та ролі господарського суду в ній.

АТ КБ "ПриватБанк" у поданому відзиві заперечує відносно доводів касаційних скарг, зазначає, що останні фактично направлені на переоцінку доказів, водночас, у випадку цієї справи не може розглядатись питання добросовісного набуття ТОВ "Озерна Площа" спірного майна, оскільки юридична особа ТОВ "Озерна Площа" є створеною ТОВ "Агроцентр-Плюс" за рахунок цього ж спірного нерухомого майна (ці дії вчинено для штучного створення перепон для повернення незаконно виведеного майна, ТОВ "Агроцентр-Плюс" створило за його рахунок юридичну особу ТОВ "Озерна Площа").

Вважає, що апеляційний господарський суд дійшов правильних висновків щодо факту вчинення боржником фраудаторних правочинів з виведення нерухомого майна на шкоду кредиторам та здійснив ефективний захист інтересів кредиторів від недобросовісних дій шляхом витребування спірного нерухомого майна.

ПОЗИЦІЯ  ВЕРХОВНОГО  СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Перевіривши наведені в касаційних скаргах доводи в межах підстав оскарження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимоги позивача - ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" про визнання оспорюваних правочинів недійсними, визнання права власності на спірне майно та витребування майна від останнього набувача.

Звертаючись до господарського суду з позовною заявою ліквідатор вказував, що оскаржувані договори укладені при зловживанні боржником правом власності і правом заставодавця (іпотекодавця) за договором іпотеки від 22.10.2015 №DNHSLKI03017/DZ3, на шкоду кредитору АТ КБ "Приватбанк", тобто є фіктивними та фраудаторними правочинами, у зв`язку з чим відповідно до статей 3, 13, 203, 215, 234, 387, 388, 392 ЦК України, статті 42 КУзПБ наявні правові підстави для визнання цих договорів недійсними, визнання за банкрутом права власності на спірне майно та витребування його від відповідача-2.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах, зокрема у банкрутстві (стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (до введення в дію КУзПБ), стаття 42 КУзПБ), при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"); у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження").

Колегія суддів враховує, що банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство.

Кодекс України з процедур банкрутства є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 42 КУзПБ. 

Згідно з частиною першою статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (частина друга статті 42 КУзПБ).

Таким чином, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами Цивільного кодексу України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.
Велика Палата Верховного Суду кваліфікує правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробивши такий правовий висновок:
"Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)" (постанова Великої Палати Верховного Суду 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено.

Оцінюючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень про визнання недійсними оспорюваних договорів, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену в постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19).

Судова Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла таких висновків.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

У контексті цього спору, слід звернути увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі №904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі № 902/1023/19 (902/1243/20)).

Таким чином, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

У цій справі, Верховний Суд направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції в постанові від 06.10.2022 вказав на необхідність дослідити поставлені ліквідатором ТОВ "Ефектінвест-2015" та Банком питання існування/відсутності заборгованості за кредитом через дослідження усіх матеріалів справи про банкрутство ТОВ "Ефектінвест-2015" з огляду на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 29.03.2021 у справі №913/479/18 (п. 126 постанови), з`ясувати економічну мету укладення спірних договорів, оцінити доводи ліквідатора ТОВ "Ефектінвет-2015" та Банку стосовно існування/відсутності заборгованості за кредитом на момент укладення спірних правочинів, надати відповідь на довід стосовно сумлінності та добросовісності дій боржника при укладенні спірних договорів.

На виконання вказівок Верховного Суду за результатом нового розгляду справи судами встановлено, що 04.01.2013 між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № DNHSLKI03017 про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії (далі - Договір кредитування). Сторони уклали договір про внесення змін до кредитного договору № DNHSLKI03017 від 04.01.2013. Договором визначено, що термін повернення кредиту встановлюється Графіком зменшення поточного ліміту. Зазначений графік передбачає, що повернення кредиту в повному обсязі здійснюється до 20.12.2019.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 у справі № 904/893/18 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Ефектінвест-2015" було встановлено наступні обставини. 

04.01.2013 між ТОВ "Ефектінвест-2015"" та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № DNHSLKI03017 про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії. Сторони укладали Договори про внесення змін до кредитного договору № DNHSLKI03017 від 04.01.2013. 

Банк свій обов`язок щодо надання кредиту виконав, перерахувавши на поточний рахунок Відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 15916266,60 грн, що підтверджується випискою по рахунку.

Пунктом 2.2.7. Договору на позичальника було покладено обов`язок надавати Банку не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, фінансову інформацію (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал, примітки до звітів в обсязі, передбаченому законодавством для відповідних звітних періодів для відповідних суб`єктів господарської діяльності, а також сумарні надходження на усі рахунки, що належать позичальнику, за три останні місяці, у розмірі кожного місяця), а також: іншу інформацію на вимогу Банку, у т.ч. про майно, що належить позичальнику на праві власності або повного господарського ведення.

В порушення вимог п. 2.2.7. Договору товариством дотепер не було надано до Банку передбачену цим пунктом інформацію за результатами І, ІІІ та IV кварталів 2017 року, що позбавляє Банк можливості аналізувати кредитоспроможність ТОВ "Ефектінвест-2015" (п. 2.3.3. Договору).

Оскільки Відповідачем було порушено свої обов`язки, передбачені пунктами 2.2.7., 2.2.12., 7.1. Договору, Позивач скористався своїм правом на зміну умов договору та надіслав 25.01.18 на адресу ТОВ "Ефектінвест-2015" повідомлення про зміну терміну повернення кредиту.

Відповідно до п. 2.2.12. Договору позичальник зобов`язується належно оформити договір іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, договор(и) страхування заставленого майна, а також надати інші необхідні документи.

Станом на 02.03.2018 заборгованість Відповідача за тілом кредиту та за процентами за кредитним договором № DNHSLKI03017 від 04.01.13 становить 19 991 109,02 грн та складається з: 15 317 590,27 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 673 518,75 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими згідно пунктів А.6., 4.1. Договору за період з 04.01.2013 по 02.03.2018.
З наведеного вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" надіслав 25.01.2018 на адресу ТОВ "Ефектінвест-2015" повідомлення про зміну терміну повернення кредиту. Зазначеним повідомленням Відповідачу було встановлено термін повернення кредиту, сплати процентів за час фактичного користування кредитом, а також інших платежів передбачених умовами договору - до 31.01.2018. Таким чином, строк повернення кредитних коштів було змінено банком з огляду на невиконання ТОВ "Ефектінвест-2015" умов кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2019 було відкрито провадження у справі № 904/624/19 про банкрутство ТОВ "Ефектінвест-2015" та визнано безспірні грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Ефектінвест-2015" на загальну суму 15 547 354,12 грн - 4 черга задоволення та на суму 19 210,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення. 

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 за результатами розгляду додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора визнано грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Ефектінвест-2015" на загальну суму 3842,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 10820199,14 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів. 

Як зазначено в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 у справі № 904/624/19 за період з 01.02.2018 по 09.07.2019 заборгованість ТОВ "Ефектінвест-2015" перед кредитором складає 26 137 789,41 грн: 15 317 590,27 грн - заборгованість за кредитом (визнано ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2019); 6 521 684,50 грн - заборгованість за процентами; 4 298 514,64 грн - заборгованість за винагородою. 

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Ефектінвест-2015" з визнаними вимогами кредитора АТ КБ "ПриватБанк" на суму 23 052,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 26367553,26 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, на момент укладення Договорів купівлі продажу нерухомого майна, які оспорює ліквідатор/позивач, ТОВ "Ефектінвест-2015" мало грошові зобов`язання перед АТ КБ "ПриватБанк".

При цьому, ТОВ "Ефектінвест-2015" не було виконано свого зобов`язання, передбаченого кредитним договором від 04.01.2013 № DNHSLKI03017 та не було укладено з ПАТ КБ "ПриватБанк" у порядку встановленому чинним законодавством України договору іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, відтак зобов`язання боржника залишилось незабезпеченим.

Крім цього, станом на час укладення між ТОВ "Агроцентр-Плюс" (первісний кредитор) та ТОВ "Ефектінвест-2015" (новий кредитор) договору про відступлення права вимоги №21-01/2018 від 21.01.2018 та протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018, що призвело до припинення зобов`язання ТОВ "Агроцентр-Плюс" з оплати вартості об`єктів нерухомості, відчуженими за спірними договорами, відсутності у боржника коштів для розрахунку з ПАТ КБ "ПриватБанк" та відсутності права вимоги цих коштів від ТОВ "Агроцентр-Плюс", вже мало місце невиконання ТОВ "Ефектінвест-2015" своїх зобов`язань, передбачених пунктами 2.2.7., 2.2.12., 7.1. кредитного договору від 04.01.2013 №DNHSLKI03017, що підтверджується надісланням АТ КБ "ПриватБанк" 25.01.2018 на адресу ТОВ "Ефектінвест-2015" повідомлення про зміну терміну повернення кредиту. 

В результаті вчинення ланцюгу правочинів відступлення права вимоги сторони договорів купівлі-продажу прийшли до можливості заліку зустрічних однорідних вимог. При цьому  Продавець спірного майна, після спливу строку розрахунку за Договорами купівлі-продажу не вчинив дій направлених на отримання коштів від Покупця за передане майно. 

Замість цього ТОВ "Ефектінвест-2015" уклало договір про відступлення права вимоги №21-01/2018 від 21.01.2018 з ТОВ "Агроцентр-Плюс", та придбав у останнього Актив - право вимоги до СПП "Біле Озеро".

На виконання вказівок Верховного Суду  у постанові від 06.10.2022 щодо необхідності здійснення порівняння кількісних та якісних характеристик еквівалентності обміну нерухомості, що відчужується, та прав вимоги, що набувається боржником, суди встановили, що ТОВ "Ефектінвест-2015" придбало у ТОВ "Агроцентр-Плюс" право вимоги до СПП "Біле Озеро" на суму 10 950 000,00 грн, яка повністю співпадає із сумою заборгованості ТОВ "Агроцентр-Плюс" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна.

Тобто право вимог до СПП "Біле Озеро" було придбане ТОВ "Ефектінвест-2015" за таку ж саме суму, яку новий кредитор мав отримати від боржника - СПП "Біле Озеро", що вказує на відсутність будь якої економічної мети для нового кредитора - ТОВ "Ефектінвест-2015".

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що  СПП "Біле Озеро" перебуває в процедурі банкрутства з грудня 2020 року (справа № 904/6734/20). Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 у справі №904/6734/20 було визнано вимоги кредиторів на суми в сотні мільйонів гривень. 

Продаж же права вимоги було здійснено у листопаді 2022 року, тобто погашення боргу СПП "Біле Озеро" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" було фактично неможливим, що додатково підтверджується і вартістю продажу цього права вимоги.

Таким чином, в даному випадку ТОВ "Ефектінвест-2015" було здійснено обмін нерухомого майна на право вимоги до СПП "Біле Озеро" лише за кількісним критерієм, яке не могло виконувати власні зобов`язання, що вказує на  очевидну нерівноцінність заміни нерухомості за кількісним критерієм на право вимоги за якісними показниками.
Колегія суддів підтримує апеляційний суд, який правомірно зазначив, що з наведеного простежується взаємозв`язок у діях відповідачів, направлений на можливість створення умов для припинення грошових зобов`язань за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та уникнення розрахунку грошовими коштами. Наведені дії відповідачів викликають обґрунтовані сумніви з приводу добросовісності своїх дій.  А відтак не вбачає підстав для зміни вказаного висновку в мотивувальній частині рішення згідно доводів скаржників. 

За встановлених обставин у даній справі колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що спірні договори мають ознаки фраудаторних правочинів, вчинених його сторонами всупереч принципу добросовісності, без будь-якої розумної ділової мети, внаслідок зловживання правом, на шкоду іншим кредиторам та з метою ухилення від виконання зобов`язань перед ними, тобто їх невідповідність пункту  6 частини першої статті  3 ЦК України та частини третьої статті 13 ЦК України, оскільки їх укладення призвело до неможливості виконання свого грошового зобов`язання перед кредитором, та як наслідок звернення останнього з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ефектінвест-2015", в межах якої погашення заборгованості також не відбулось.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірне майно вибуло з володіння власника ТОВ "Ефектінвест-2015" на користь ТОВ "Агроцентр-Плюс". В подальшому ТОВ "Агроцентр-Плюс" внесло спірне майно до статутного капіталу ТОВ "Озерна Площа" на підставі акту приймання-передачі № 1 від 28.12.2017, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обертів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Колегія суддів зауважує, що для приватного права з урахуванням принципу розумності є неприйнятним використання конструкції юридичної особи (зокрема, внесення нерухомості до статутного капіталу юридичної особи, вихід учасника із юридичної особи та отримання при виході), інших правомірних приватно-правових засобів (зокрема, поділ об`єктів нерухомості) з метою створення видимості добросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову. Застосування приватно-правових конструкцій з метою створення видимості добросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову по своїй суті є недобросовісним та свідчить про зловживання учасниками цивільного обороту. До обставин, які можуть свідчити про те, що учасники створюють видимість добросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову, відноситься, зокрема, момент вчинення правочину чи інших дій; суб`єкти, які вчиняють або з якими вчиняються правочини, контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 522/14900/19).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що спірне майно фактично безоплатно вибуло з власності банкрута та в подальшому з власності ТОВ "Агроцентр-Плюс", воно підлягає витребуванню від його набувача - ТОВ "Озерна площа", яке безоплатно набуло право власності на нього від ТОВ "Агроцентр-Плюс", яким і було створено, та яке, з огляду на недійсність спірних договорів, не мало право на його відчуження.

Вказане свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин статті  388 ЦК України.  Адже підставою для витребування спірного майна у даній справі  є визнання недійсними спірних договорів як фраудаторних, тобто укладених всупереч принципу добросовісності, внаслідок зловживання правом, на шкоду іншим кредиторам, що виключає визначення ТОВ "Озерна площа" як добросовісного набувача у випадку цієї справи. 

Встановивши правомірність позовних вимог ліквідатора про визнання недійсними, як фраудаторних, договорів купівлі-продажу  нерухомого майна від 15.06.2017 та  від 16.06.2017, укладених між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс", апеляційний судів обґрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню й позовні вимоги про витребування майна, відчуженого за цими договорами, від ТОВ "Озерна площа" на користь банкрута, для включення його до ліквідаційної маси боржника.

Відтак, апеляційний господарський суд дійшов правильних висновків щодо факту вчинення боржником фраудаторних правочинів з виведення нерухомого майна на шкоду кредиторам та здійснив ефективний захист інтересів кредиторів від недобросовісних дій шляхом витребування спірного нерухомого майна.

Аргументи скаржників щодо суперечливої поведінки ліквідатора колегія суддів вважає помилковими, оскільки вчинення дій з розшуку та повернення майна банкрута, продажу майна банкрута для погашення вимог кредиторів є прямим обов`язком ліквідатора у ліквідаційній процедурі, тому такі дії не можуть вважатися суперечливою поведінкою. 

Неможливість погашення вимог кредиторів у даній справі про банкрутство виникла внаслідок неправомірної та недобросовісної поведінки ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс", а не кредиторів та ліквідатора, відповідно і наслідки такої поведінки мають бути застосовані саме до відповідачів. 
Доводи касаційних скарг про не надання судами оцінки висновкам експертів, наявним у справі, якими, на їх думку, не підтверджується виникнення фінансової неспроможності ТОВ "Ефектінвест-2015" внаслідок укладення спірних договорів, є намаганням домогтися здійснення переоцінки доказів у суді касаційної інстанції, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України.

Проаналізувавши обставини правовідносин у даній справі та у справах, на постанови в яких посилаються скаржники, шляхом співставлення їх суб`єктів, об`єктів та юридичного змісту, колегія суддів дійшла висновку, що вказані справи та справа, що розглядається, є різними за встановленими судами фактичними обставинами справ та доказами, якими сторони обґрунтовують підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів, і які зумовили прийняття відповідного рішення.

Відтак, доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. За своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до прийняття по суті невірного рішення або є підставами для обов`язкового скасування оскарженого судового рішення (частина 1 статті 310 ГПК України), колегією суддів під час касаційного провадження не встановлено. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

Верховний Суд, переглянувши оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції  в межах наведених у касаційних скаргах доводів, вважає, що вона ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційних скарг та залишенням без змін оскарженої постанови апеляційного суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційних скарг, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на заявників.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" та Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс"  залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025 у справі № 904/624/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий           суддя                                                                      К. М. Огороднік 

Судді                                                                                          О.В. Васьковський  

В.Я. Погребняк