ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року
м. Київ

справа № 303/5139/23
провадження № 61-3021св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс»;
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_1 ;
треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Тромпак Наталія Василівна;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року у складі судді Курах Л. В. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» (далі - ТОВ «Морган Кепітал»), яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» (далі - ТОВ «Оболонь інвест плюс»), звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»), приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана П. І. (далі - приватний виконавець Кохан П. І.), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Тромпак Н. В. (далі - приватний нотаріус (Тромпак Н. В.), про визнання недійсними електронних торгів, акта приватного виконавця, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування рішення про державну реєстрацію.

Позовна заява мотивована тим, що 27 вересня 2022 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги з реалізації належного ОСОБА_2 майна, а саме: іпотеки торгово-готельного комплексу загальною площею 715,8 кв. м та земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення електронних торгів переможцем було визнано ОСОБА_1 . Реалізація майна відбулася на підставі виконавчого листа № 303/3058/19 від 24 березня 2020 року та наказу про примусове виконання рішення № 907/242/13 від 19 серпня 2013 року про стягнення заборгованості з позичальника на користь ПАТ «Промінвестбанк».

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 мав у ПАТ «Промінвестбанк» два кредити: за договором про іпотечний кредит № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року, на підставі якого ОСОБА_2 як фізична особа позичальник отримав у банку кредит у розмірі 99 000 доларів США зі строком кредитування до 10 грудня 2016 року; за кредитним договором № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року, згідно з яким ОСОБА_2 як приватний підприємець позичальник отримав у банку кредит у розмірі 50 000 доларів США зі строком користування до 10 грудня 2009 року. 

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами 12 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 219//23-2006, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В. І. (далі - приватний нотаріус Вімерт В. І.), зареєстрований в реєстрі за № 2591, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку належні йому на праві власності: незавершений будівництвом торгово-готельний комплекс 91,4 % готовності, загальною площею 715,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,3005 га, та перебуває в оренді. Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та обслуговування мийки для автомобілів та готелю.

В подальшому, 17 грудня 2012 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, на підставі якого банк відступив, а ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року. Також 17 грудня 2012 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення. 

29 березня 2023 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та «Фінансова компанія «Морган Кепітал» було укладено договір факторингу за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року та договір передачі (відступлення) прав за іпотечним договором.

Таким чином, за умовами укладених договорів від банку до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року та договором іпотеки. Кредитний договір № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року фактично перейшов у статус незабезпеченого, так як відбулося розірвання правового зв`язку між вказаним кредитним договором та договором іпотеки. 

Оскільки позивач є кредитором за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року та договором іпотеки щодо майна, яке реалізовано без згоди позивача, тому він має право на оскарження результатів електронних торгів, на підставі яких відбулася зміна іпотекодавця без згоди належного іпотекодержателя.

Позивач вважав, що виконавець не мав права виставляти предмет іпотеки на торги, так як ним забезпечено виконання зобов`язання, яке випливає з кредитного договору № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року, який є споживчим. Виконавцем не було отримано згоди належного іпотекодержателя та розмір заборгованості за кредитними договором, який забезпечений іпотекою, більш ніж у два рази перевищує вартість предмета іпотеки.

Чинним законодавством не передбачено реалізації предмета іпотеки за рішенням суду про стягнення заборгованості. Крім того, під час вчинення виконавчих дій приватний виконавець мав перевірити наявність у позивача коштів та інших цінностей, рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, після чого, в разі відсутності коштів, цінностей та рухомого майна, звернути стягнення на нерухоме майно боржника, запропонувавши йому визначити черговість реалізації майна, що не було зроблено приватним виконавцем.

Враховуючи викладене, ТОВ «Морган Кепітал», яке змінило назву на ТОВ «Оболонь інвест плюс», просило: 
просило: 
- визнати недійсними електронні торги щодо реалізації іпотеки торгово-готельного комплексу загальною площею 715,8 кв. м та земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що були проведені 27 вересня 2022 року;
- визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 576916 від 27 вересня 2022 року, виданий ДП «Сетам»;
- визнати недійсним акт про проведені електронні торги ВП № НОМЕР_3 від 29 вересня 2022 року, виданий приватним виконавцем Кохан П. І.;
- визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер: 1966, видане 31 грудня 2022 року приватним нотаріусом Тромпак Н. В.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Оболонь інвест плюс» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів (оцінка нерухомого майна, визначення черговості звернення на майно боржника), мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Встановлені судом обставини не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Позивачем не доведено наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції 

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Оболонь інвест плюс» задоволено частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що в цій справі ТОВ «Оболонь інвест плюс» прагне повернути нерухоме майно, яке було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Однак частина друга статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) містить заборону на витребування від добросовісного набувача майна, проданого на електронних торгах на виконання судових рішень. Визнання недійсним правочину (електронних торгів), у відповідності до результатів якого відбулася купівля-продаж, не може нівелювати чітку та зрозумілу заборону законодавця. Отже, єдиним можливим механізмом відновлення порушених прав позивача є витребування такого майна за умови доведеності недобросовісності набувача.

Якщо ТОВ «Оболонь інвест плюс» вважає, що ОСОБА_1 не набув права власності на отримане ним спірне майно, зокрема, тому, що покупець не є добросовісним набувачем, тоді він вправі скористатися передбаченими законодавством способами захисту права власності. Для застосування таких способів захисту немає потреби в оспоренні результатів електронних торгів.

Тому вимога ТОВ «Оболонь інвест плюс» про визнання недійсними електронних торгів є неналежною та неефективною.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18 зазначено, що оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).

З огляду на наведене, неналежними та неефективними є відповідні дві вимоги ТОВ «Оболонь інвест плюс» про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів та акта про проведені електронні торги.

Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить право та інтерес заявника, оскільки цей документ не зумовлює переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця та не породжує в останнього жодного права. Тому позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів також не відповідає належному способу захисту. 

Таким чином, оскільки по суті заявлених позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, однак з інших підстав, тому мотивувальну частину судового рішення місцевого суду слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Додатковою постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баняс В. В., про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення витрат на правничу допомогу, задоволено. Стягнуто з ТОВ «Оболонь інвест плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 10 000 грн за надання професійної правничої допомоги.

Додаткове судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що в заяві про ухвалення додаткового судового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Баняс В. В. зазначив, що на користь відповідача слід стягнути судові витрати, понесені ним за надання правничої допомоги в судді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до пункту 1.1 додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 26/12/2023 від 26 грудня 2023 року, укладеної між адвокатським об`єднанням «НВ Траст Компані» та ОСОБА_1 , вартість наданих послуг становить 10 000 грн.

В акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03 лютого 2025 року до договору про надання правової допомоги № 26/12/2023 від 26 грудня 2023 року вказано перелік наданих юридичних послуг та їх вартість.

Згідно з квитанцією про розрахунок готівкою № 36 від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 сплатив адвокатському об`єднанню «НВ Траст Компані» 10 000 грн за юридичні послуги.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Оболонь інвест плюс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10 березня 2025 року представник ТОВ «Оболонь інвест плюс» - адвокат Білоцерковець Ю. С. подав до Верховного Суду через підсистему Електронний суд касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19, у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 910/7221/17, від 17 травня 2022 року у справі № 640/14276/17, від 17 серпня 2022 року у справі № 450/4271/19, від 08 грудня 2022 року у справі № 352/1960/16-ц, від 15 лютого 2023 року у справі № 592/19484/19, а також - не дослідили зібрані у справі докази.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

16 квітня 2025 року справа № 303/5139/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга ТОВ «Оболонь інвест плюс» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що воно не було власником спірного майна, а тому на нього не розповсюджується право витребування майна в порядку статті 388 ЦК України. Крім того, застосування норм статті 388 ЦК України власником майна можливе тільки за умов попереднього скасування торгів.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. 

Однак жодна із вказаних умов не була дотримана, оскільки: право застави виникло 12 грудня 2006 року на підставі укладеного договору іпотеки, а судові рішення про стягнення заборгованості з позичальника були ухвалені у 2013 та 2019 роках; початкова вартість предмета іпотеки відповідно до оцінки, виконаної виконавцем, становить 3 494 800 грн, ціна реалізації майна - 4 088 918 грн, заборгованість за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року, який забезпечений договором іпотеки, становить 8 270 719,89 грн, тобто розмір зобов`язання більше ніж в 2 рази перевищує вартість предмета іпотеки; відсутня згода позивача та попереднього кредитора на реалізацію предмета іпотеки, хоча банк, який є кредитором за виконавчим документом мав інформацію про те, що майно яке реалізується, перебуває в іпотеці у іншої юридичної особи, тому мав можливість повідомити виконавця про необхідність отримати згоду належного іпотекодержателя.

Крім того, в порушення вимог пункту 5-2 розділу VI Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», у період дії в Україні воєнного стану виконавець фактично реалізував нерухоме майно, яке перебувало в іпотеці за споживчим кредитом, та іпотекодержателем є позивач.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

14 квітня 2025 року приватний виконавець Кохан П. І. та представник ОСОБА_1 - адвокат Баняс В. В. подали до Верховного Суду через підсистему Електронний суд відзиви на касаційну скаргу, а 18 квітня 2025 року представник ПАТ «Промінвестбанк» - Коваль Л. Л. подала письмові пояснення, в яких просять залишити касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 грудня 2006 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 174/8-06, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 99 000 доларів США зі сплатою процентів, строком до 10 грудня 2009 року (т.1 а.с.19-24).

Також 11 грудня 2006 року між ПАТ «Промінвестбанк» та приватним підприємцем ОСОБА_2 , який діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, було укладено кредитний договір № 27/4-06, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 50 000 доларів США зі сплатою процентів, строком до 10 грудня 2009 року (т.1 а.с.25-27).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, а також усіх додаткових угод до нього 12 грудня 2006 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 219/23-2006, посвідчений приватним нотаріусом Вімерт В. І., зареєстрований в реєстрі за № 2591, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку належні йому на праві власності незавершений будівництвом торгово готельний комплекс 91,4 відсотків готовності, загальною площею 715,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,3005 га, що перебуває в оренді. Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та обслуговування мийки для автомобілів та готелю (т.1 а.с.34-37, т.2 а.с.102-103).

08 червня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 2 до іпотечного договору № 219/23-2006 від 12 грудня 2006 року, яким пункт 1.1 цього іпотечного договору викладено в новій редакції та визначено, що договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору про іпотечний кредит № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року, кредитного договору № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року, договору про внесення змін № 1 від 22 лютого 2007 року до кредитного договору № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року, договору про внесення змін № 2 від 08 червня 2007 року до кредитного договору № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року (т.1 а.с.38, т.2 а.с.104).

23 серпня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та приватним підприємцем ОСОБА_2 , який діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, було укладено договір про внесення змін № 3 до кредитного договору № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року, за умовами якого кредитор збільшив кредит на суму 30 000 доларів США на строк з 23 серпня 2007 року по 10 грудня 2009 року (т.1 а.с.28).

03 липня 2010 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 4 до іпотечного договору №219/23-2006 від 12 грудня 2006 року, за змістом якого боржник зобов`язується повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 149 000 доларів США (т.2 а.с.106-107).

17 грудня 2012 року на підставі договору відступлення прав вимоги ПАТ «Промінвестбанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за договором про іпотечний кредит № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року та іпотечними договорами (т.1 а.с.56-76, 109). 

Також 17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення (т.1 а.с.176-205).

На підставі договору факторингу від 29 березня 2023 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Морган Кепітал» права грошової вимоги, зокрема до боржника за договором про іпотечний кредит № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року, що укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 (т.1 а.с.208-210).

30 березня 2023 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Морган Кепітал» було укладено договір передачі (відступлення) прав за іпотечними договорами, зокрема за іпотечним договором № 2189/23-2006, який посвідчений 12 грудня 2006 року приватним нотаріусом Вімерт В. І., зареєстрований в реєстрі за № 2591 (т.1 а.с.212, 213).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23 квітня 2013 року у справі № 907/242/13, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01 липня 2013 року, позов ПАТ «Промінвестбанк» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 232 146,65 доларів США задоволено частково, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором № 27/4-06 від 11 грудня 2006 року в сумі 220 792,38 доларів США (в т. ч. 149 000 доларів США боргу по кредиту та 71 792,38 доларів США прострочених відсотків за користування кредитом) та суму 35 295,87 грн відшкодування судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 11 175 доларів США пені за несвоєчасну сплату суми кредиту та 179,27 доларів США пені за несвоєчасну сплату суми відсотків за користування кредитом відмовлено.

19 серпня 2013 року Господарським судом Закарпатської області було видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 23 квітня 2013 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01 липня 2013 року у справі № 907/242/13 (т.2 а.с.3).

На підставі вищевказаного наказу 03 березня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Постановою приватного виконавця від 04 березня 2021 року об`єднано виконавчі провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_4 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_3 (т.2 а.с.25-26).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та об`єкта від 04 березня 2021 року, номер 246919969 зареєстровано нерухоме майно, а саме торгово-готельного комплексу загальною площею 715,8 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться АДРЕСА_3. Також наявні обтяження та заборони нерухомого майна, внесені приватним нотаріусом Вімерт В. І., а саме: заборона № 4204357 від 12 грудня 2006 року на підставі договору іпотеки № 2591-2592 від 12 грудня 2006 року, обтяжувач ПАТ «Промінвестбанк»; заборона на нерухоме майно № 10648985 від 22 грудня 2010 року на підставі договору про внесення змін до договору іпотеки № 982-983 від 03 липня 2010 року, обтяжувач ПАТ «Промінвестбанк»; іпотека № 4206412 від 22 грудня 2010 року на підставі договору іпотеки № 2591-2592 від 12 грудня 2006 року, обтяжувач ПАТ «Промінвестбанк» (т.2 а.с.4-17).

Постановою приватного виконавця Кохана П. І. від 11 березня 2021 року описано та арештовано нерухоме майно, а саме: торгово-готельний комплекс, загальною площею 715,8 кв. м, рік побудови 2005, реєстраційний номер майна 15072798, земельна ділянка площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 (т.2 а.с.43-45, 141-145).

Зметою визначення вартості виявленого та описаногомайна боржника постановою приватного виконавця Кохана П. І. від 23 березня 2021 року призначено суб?єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Уж-Консалтинг» (т.2 а.с.147).

Висновком про вартість об`єкта оцінки встановлено, що ринкова вартість нерухомого майна торгово-готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 715,8 кв. м., реєстраційний номер майна 15072798, а також земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049 для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі за адресою АДРЕСА_1 станом на 23 березня 2022 року визначена експертом-оцінювачем в розмірі 3 494 800 грн (т.2 а.с.18, 168).

26 квітня 2021 року приватний виконавець Кохан П. І. надіслав рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам виконавчого провадження № НОМЕР_4 повідомлення про оцінку майна разом з копією висновку про оцінку майна, який боржник отримав 04 травня 2021 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером 8960010501442 (т.2 а.с.169-171).

27 квітня 2021 року приватний виконавець Кохан П. І. подав до ДП «Сетам» заяву про реалізацію названого арештованого нерухомого майна (т.2 а.с.179-181).

14 травня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 07 травня 2021 року про забезпечення позову у справі № 303/1187/21, якою заборонено ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти дії (відчуження) щодо спільного майна подружжя, а саме торгово готельного комплексу загальною площею 715,8 кв. м та земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.184, 186).

15 серпня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у зв`язку тим, що постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 13 квітня 2022 року скасовано ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 07 травня 2021 року про забезпечення позову у справі № 303/1187/21 (т.2 а.с.214).

За заявою боржника 30 серпня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 09 вересня 2022 року (т.2 а.с.222, 224).

27 вересня 2022 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника, а саме: торгово-готельний комплекс, загальною площею 715,8 кв. м, рік побудови 2005, реєстраційний номер майна 15072798 та земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом про проведені електронні торги від 27 вересня 2022 року за № 576916, виданого ДП «Сетам», та актом про реалізацію предмета іпотеки від 29 вересня 2022 року, переможцем торгів визнано ОСОБА_1 . Стартова ціна продажу предмета іпотеки: 3 494 800 грн. Ціна продажу предмета іпотеки 4 088 918 грн (т.2 а.с.46-48).

30 грудня 2022 року приватним нотаріусом Тромпак Н. В. видано свідоцтво № 1966, відповідно до якого ОСОБА_1 на праві власності належить майно, що складається з: торгово-готельного комплексу загальною площею 715,8 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належав ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на праві власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 , виданого 29 березня 2008 року Головою Мукачівської РДА, реєстраційний номер майна: 15072798, та земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер якої 2122783202:02:020:0049, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що раніше належала ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №432167, виданого 05 червня 2009 року Івановецькою с/р, право власності зареєстроване в Держаному реєстрі речових прав за № 28135467 від 25 вересня 2018 року державним реєстратором Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області Бриль О. А., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1654946721227, які придбані ОСОБА_1 за 4 088 918 грн.

На земельній ділянці зареєстровані обтяження: санітарні зони, відстані, розриви, площею 0,0118 га, інші обтяжень обмеження та сервітути не зареєстровані, земельна ділянка відноситься до угідь: землі під соціально-культурними об`єктами, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого 28 грудня 2022 року за № HB-9906870102022 (т.3 а.с.251).

Витягами з Державного реєстру речових прав від 30 березня 2023 року підтверджено внесення відомостей про обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки з кадастровим номером 1654946721227 (т.1 а.с.214, 215).

2. Мотивувальна частина 

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга ТОВ «Оболонь інвест плюс» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення в повній мірі не відповідають.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Згідно з частиною другою статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Верховний Суд зазначає, що не має значення те, чи вибуло майно з володіння власника внаслідок його продажу в порядку виконання судового рішення, чи таке майно спочатку вибуло поза волею власника та перебувало в чужому незаконному володінні іншої особи.

Правило частини другої статті 388 ЦК України виключає будь-яку можливість витребування власником свого майна від особи, яка придбала майно в порядку, встановленому для виконання судового рішення, а також від особи, якій таке майно згодом було відчужено.

Отже, позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті електронних (публічних) торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Наведене відповідає висновку, який викладено у постановах Верховного Суду від 17 травня 2022 року у справі № 640/14276/17, від 08 грудня 2022 року у справі № 352/1960/16-ц, на які послався заявник в касаційній скарзі.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 набув спірне нерухоме майно у власність за результатами електронних торгів, які проводились на примусове виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 23 квітня 2013 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01 липня 2013 року у справі № 907/242/13.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсними електронних торгів, акта приватного виконавця, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування рішення про державну реєстрацію, позивач не вказував про те, що він є власником спірного нерухомого майна, а посилався на те, що він є кредитором за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року та договором іпотеки щодо майна, яке реалізовано без згоди позивача.

Тобто, аналіз заявлених у цій справі позовних вимог та їх обґрунтувань свідчить про те, що ТОВ «Оболонь інвест плюс» у кінцевому підсумку мало на меті відновлення (визнання) за ним права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна, а саме незавершеного будівництвом торгово готельного комплексу 91,4 відсотків готовності, загальною площею 715,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, оскільки відповідач  ОСОБА_1 придбав зазначене нерухоме майно в порядку, встановленому для виконання судового рішення, та позивач ТОВ «Морган Кепітал», яке змінило назву на ТОВ «Оболонь інвест плюс», не було власником цього нерухомого майна, а можливість витребування майна відповідно до статті 388 ЦК України належить лише власнику такого майна, то висновок апеляційного суду про те, що єдиним можливим механізмом відновлення порушених прав позивача є витребування такого майна за умови доведеності недобросовісності набувача є помилковим.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (частини перша, п`ята статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Отже, у разі накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які заставлені третім особам, Закон України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок повідомляти таких осіб про накладення арешту.

Накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, а відтак ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

У разі, коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно (вказана правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 та в постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 450/4271/19, на які послався заявник в касаційній скарзі, зазначено, що відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

В інших випадках звернути стягнення на заставлене майно не можна.

Тобто у разі існування застави, підвидом якої є іпотека, звернути стягнення на предмет іпотеки можна лише на задоволення вимог стягувача, яким є іпотекодержатель.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавчою службою укладається відповідний договір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах, та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (див. пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24)).

З обставин, встановлених судами попередніх інстанцій в цій справі вбачається, що оспорювані електронні торги з реалізації іпотеки торгово-готельного комплексу загальною площею 715,8 кв. м та земельної ділянки площею 0,3005 га, кадастровий номер 2122783202:02:020:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були проведені 27 вересня 2022 року.

Однак суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що право вимоги за кредитним договором № 174/8-06 від 11 грудня 2006 року та договором іпотеки позивач ТОВ «Морган Кепітал» набуло 30 березня 2023 року, тобто після проведення вищевказаних електронних торгів, складення протоколу проведення електронних торгів № 576916 від 27 вересня 2022 року та акта про проведені електронні торги ВП № НОМЕР_3 від 29 вересня 2022 року, а також видачі 31 грудня 2022 року свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер: 1966.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що оспорюваними електронними торгами, що були проведені 27 вересня 2022 року, були порушені права (інтереси) позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв`язку з тим, що дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів (оцінка нерухомого майна, визначення черговості звернення на майно боржника), мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, а також висновок апеляційного суду про те, що позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисту, є помилковими, оскільки в спірних правовідносинах для застосування того чи іншого способу захисту необхідно було встановити, які права (інтереси) позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені, невизнані або оспорені відповідачами. Питання про ефективність способу захисту слід вирішувати тільки тоді, якщо є підстави для висновку про те, що у спірних відносинах право позивачки порушене, оспорене чи невизнане (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17). 

Згідно із частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки, суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позову ТОВ «Морган Кепітал», яке змінило назву на ТОВ «Оболонь інвест плюс», але помилилися в мотивах такої відмови, то оскаржувані судові рішення необхідно змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 рокузмінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович