УХВАЛА
15 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 755/5095/23
провадження № 61-16421ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про відшкодування збитків та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної, в якому просив суд відшкодувати шкоду, заподіяну протиправними діями та бездіяльністю, з урахуванням індексу інфляції у розмірі: моральну шкоду 
у розмірі 2 134 855,00 грн, збитки та шкоду, нанесену здоров`ю у розмірі 456 215,00 грн, упущену вигоду у розмірі 274 342,00 грн, що в загальному становить 2 865 412,00 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 березня
2024 року, у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
21 березня 2024 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2024 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
03 травня 2024 року ОСОБА_1 вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2024 року. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року залишено без руху.
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2024 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 
2024 року визнано неподаною і повернуто заявнику.
10 грудня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Верховного Суду
з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2025 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2024 року визнано неподаною і повернуто заявнику.
23 січня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року.
Ухвалю Верховного Суду від 01 травня 2025 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2024 року повернуто заявнику.
24 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року.
Проте, повторно подана касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з наступних підстав. 
За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги. 
Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2025 року існувати не перестали, оскільки  ОСОБА_1 не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав касаційну скаргу із зазначенням підстав для поновлення строку, які вже були визнані судом неповажними. 
Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 01 травня 2025 року  ОСОБА_1 не навів та Верховний Суд їх не встановив.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Оскільки заявником при зверненні до Верховного Суду із касаційною скаргою на ті самі судові рішення не було усунуто обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2025 року (провадження № 61-1051ск25), повторно подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року визнати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В. М. Коротун