УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

27 січня 2026 року
м. Київ

справа №640/14634/19
адміністративне провадження №К/990/2646/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л. В.,
суддів: Бевзенка В. М., Стеценка С. Г., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, і
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 22 липня 2019 року №18 про застосування адміністративного господарських санкцій за порушення вимог законодавства встановлених актом №830-10 від 01 березня 2019 року у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки 1 552 386,40 грн., згідно пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення».
Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 31 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позовні вимоги задовольнив.
Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і через свого представника Ільєнко Аліну Валодимирівну за допомогою підсистеми «Електронний суд» подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати. 
Колегія суддів перевірила наведене в касаційній скарзі обґрунтування і дійшла висновку про таке.
Суд першої інстанції розгляд справи здійснював в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 328 цього Кодексу учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Правила статті 330 КАС України встановлюють форму та зміст касаційної скарги. 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, приписами пунктів 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання чи є правомірним застосування виконавцем житлово-комунальних послуг (в даному випадку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва») тарифів, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який у подальшому визнаний судом протиправним та скасований, за період до набрання законної сили відповідним судовим рішенням, з урахуванням того, що саме виконавець розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування.
Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Суд звертає увагу скаржника, що обґрунтування без чіткої вказівки на норму права (пункт, частину, статтю), щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також скаржник визначає підставою касаційного оскарження пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, тобто, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу (якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу (пункт 1 частини другої статті 353 КАС України); суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 2 частини другої статті 353 КАС України).
Щодо цих доводів варто зауважити, що якщо скаржник вважає, що суди порушили норми процесуального права, передбачені частинами другою і третьою статті 353 КАС України, то у касаційній скарзі насамперед мав би зазначити конкретні обставини, які не лише вказують на порушення чи недотримання процесуальної норми, але й міститимуть докладне, змістовно-значеннєве обґрунтування таких порушень; повинні будуть прикладно ілюструвати неповноту судового розгляду, а звідси - хибність фактичної кваліфікації обставин справи та пов`язаного з цією кваліфікацією юридичного застосування норм матеріального права.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 330 цього Кодексу до касаційної скарги, зокрема, додається документ про сплату судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
За статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.
Частина перша статті 4 Закону № 3674 визначає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У цій справі позивачем заявлено майнові вимоги, ціна яких становить 1 552 386,40 грн. 
Ставка судового збору за звернення з позовом у цій справі становила 19 210 грн.
На підставі підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 цього Закону, якщо до суду подаються процесуальні документи, передбачені частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою становить 30 736 грн (19 210* 200% = 38 420* 0,8 =30 736).
Судовий збір необхідно сплатити за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; призначення платежу: 101 ____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ____ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _____ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва суду, де розглядається справа).
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного, скаржнику слід надати суду документ на підтвердження сплати судового збору або доказів, які б були вагомими підстави для звільнення від сплати цього платежу та зазначити підстави касаційного оскарження, з урахуванням предмету спору, зазначивши більш детальні обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частинами четвертою статті 328 КАС України.
На підставі вищенаведеного та керуючись статями 169, 328, 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Л. В. Тацій
Судді В. М. Бевзенко
С. Г. Стеценко