У Х В А Л А
08 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 369/10287/22
провадження № 61-14339ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних,
В С Т А Н О В И В :
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року позов задоволено.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 25 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 31 липня 2023 року та заяву залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, 19 вересня 2025 року ОСОБА_2 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження на заочного рішення 
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 
2023 року та залишено її касаційну скаргу без руху, надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року та призначено справу для до розгляду у відкритому судовому засіданні.
14 листопада 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу апеляційного суду в частині поновлення строку на апеляційне оскарження та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У пункті 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, Верховний Суд доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року, оскільки вказане судове рішення не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу заявника на те, що останній не позбавлений можливості висловити заперечення на вказану ухвалу після винесення постанови апеляційного суду по суті спору, включивши їх до касаційної скарги на відповідне судове рішення.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська