ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 815/2766/16
адміністративне провадження № К/990/36000/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 815/2766/16
за позовом  ОСОБА_1 до Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Мороза Павла, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 (постановлена судом у складі колегії суддів: головуючого судді Скрипченка В. О. суддів: Коваля М. П., Осіпова Ю. В.),
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2016 року до Одеського окружного адміністративного суду звернувся громадянин Молдови ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Павла Мороза (далі також Заступник Міністра, відповідач - 1), Міністерства юстиції України (далі також - Мін`юст, відповідач-2), в якому позивач просив: 
визнати протиправним та скасування наказу Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Павла Мороза від 3.05.2016 №384/7 "Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3., який діє в інтересах ОСОБА_1 ";
зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути по суті скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах громадянина Молдови ОСОБА_1 , на рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Заяць Костянтина Вікторовича Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22787156 від 11.07.2015, яка отримана 26.04.2016 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України за вхідним №13109-0-33-16.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а також Верховного Суду
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Верховний Суд постановою від 09.08.2019 касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишив без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 без змін.
28.05.2025 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , заявник) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2016.
Ухвалами апеляційного суду від 04.08.2025 відкрито апеляційне провадження та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника Міністра юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Закриваючи апеляційне провадження, відкрите у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник не є учасником справи (стороною або третьою особою), а отже вправі оскаржити судове рішення лише у тому випадку, якщо суд своїм рішенням вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки.
Водночас, спірні правовідносини у цій справі виникли між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачами - Заступником Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Мороза Павла та Мін`юстом.
Наведені обставини дають підстави стверджувати про відсутність у ОСОБА_2 підстав для апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки воно не впливає (безпосередньо чи прямо) на його права чи обов`язки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та процесуальні дії у справі
У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в якій заявник просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування вимог касаційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що він звернувся до суду з апеляційною скаргою у порядку, передбаченому статтею 323 КАС України, послався на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, оскільки оскарженим рішенням вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , як власника квартири АДРЕСА_1 та який не був залучений судом до участі у справі. 
Цим обставинам суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки та закриваши апеляційне провадження, не врахував, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , тому спір у цій справі вирішений стосовно його прав. 
У відзиві на касаційну скаргу відповідачі заперечували проти її задоволення, зазначивши, що рішення суду у цій справі, яке набуло законної сили, виконано Мін`юстом та за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 скасовано рішення державного реєстратора.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, тобто ті загальні вимоги (принципи права), забезпечення дотримання яких судами є обов`язковим при здійсненні основної функції правосуддя - судового захисту прав і свобод людини і громадянина (стаття 55 Конституції України).
Одна з основних засад судочинства, викладена у пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України, закріплює два подібні за змістом суб`єктивні права - на апеляційне та на касаційне оскарження.
Перегляд судового рішення в апеляційній інстанції спрямований на те, щоб мінімізувати вплив суб`єктивних факторів (неповного з`ясування обставин справи, помилки при тлумаченні норми права чи припису закону, іншої судової помилки), які могли б перешкодити ухваленню обґрунтованого і справедливого судового рішення в суді першої інстанції.
Отже, право на апеляційне оскарження слід розглядати як право на оскарження судового рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Таке право (оскарження судового рішення суду першої інстанції) передбачено для учасників справи, осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (частина 1 статті 293 КАС України).
Крім того, процесуальним законодавством врегульований порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.
Так, відповідно до статті 323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави. У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується. За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Судами встановлено, що у цій справі з позовом звернувся до суду ОСОБА_1 , який оскаржив наказ Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Павла Мороза від 30.05.2016 №384/7 "Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 "
Під час розгляду справи по суті заявлених ОСОБА_1 вимог, суди у цій справі також встановили, що між позивачем і ДП "Дирекція верстат обуд" 20.12.2006 укладений договір № 5/2/73 Р резервування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,47 кв.м. та в той же день укладений договір купівлі-продажу облігацій ДП "Дирекція верстат обуд" у межах фонду фінансування будівництва.
Після оплати повного пакету облігацій позивач отримав сертифікат облігацій № 35 Серії А на 6347 цінних паперів, що відповідає загальній площі квартири - 63,47 кв.м. та протягом 2012-2015 років, за твердженнями позивача, він приїжджав до своєї квартири, оглядав її, сумнівів у спірності свого права власності на зазначену квартиру у нього не було.
Однак, як зазначав позивач, у грудні 2015 року він, приїхавши до своєї квартири, побачив здійснення в ній капітальних будівельних робіт без його відома, що стало підставою для отримання позивачем 04.03.2016 інформаційної довідки з публічної бази даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої ним встановлено, що власником його квартири є ОСОБА_2 .
Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення (шахрайства), на підставі якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні дані та розпочато кримінальне провадження №12016160500001742.
У межах зазначеного кримінального провадження, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 у справі № 522/4751/16-к, 14.04.2016 в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції проведена виїмка документів по реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Після проведення виїмки представник позивача ознайомився з матеріалами реєстраційної справи в межах кримінального провадження та встановив, що реєстрація квартири АДРЕСА_1 11.07.2015 проведена на ім`я ОСОБА_2 за заявою уповноваженої особи - ОСОБА_6 на підставі додаткової угоди до договору інвестування №5/2/73 від 21.10.2013.
Позивач 26.04.2016 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення державного реєстратора Заяць К. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22787156 від 11.07.2015, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірну квартиру.
За результатами розгляду вищезазначеної скарги позивача, поданої його представником ОСОБА_3, 20.05.2016 комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України підготовлений висновок про те, що скарга не підлягає задоволенню без розгляду її по суті з підстав закінчення встановленого законом строку на її подачу.
На підставі цього висновку, наказом Міністерства юстиції України № 384/7 від 30.05.2016, підписаним заступником Міністра з питань державної реєстрації Павлом Морозом, у задоволенні скарги ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 , поданої 26.04.2016 та зареєстрованої 27.04.2016 за № 13109-0-33-16, відмовлено без розгляду її по суті у зв`язку із закінченням встановленого законом строку на її подачу.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 визнано протиправним та скасовано наказ Заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Павла Мороза від 30.05.2016 №384/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 » та зобов`язано Мін`юст розглянути по суті скаргу позивача на рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Заяць Костянтина Вікторовича Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22787156 від 11.07.2015.
Таким чином, як слідує з матеріалів справи, за результами вирішення цієї справи, суд зобов`язав Мін`юст розглянути по суті скаргу на рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, яким зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_2 , який і звернувся до суду з апеляційною скаргою. 
Отже, висновок суду апеляційної інстанції про те, що спірні правовідносини у цій справі виникли між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачами - заступником Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Мороза Павла та Мін`юстом, через що у заявника відсутні підстави для апеляційного оскарження постанови першої інстанції, оскільки воно не впливає (безпосередньо чи прямо) на його права чи обов`язки, є передчасними.
Згідно із частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Виходячи з фактичних обставин у цій справі, у суду апеляційної інстанції не було підстав для закриття апеляційного провадження у справі, відкритого за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , через що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі № 815/2766/16 скасувати, а справу направити до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.В. Тацій А.І. Рибачук   С.Г. Стеценко