УХВАЛА

24 грудня 2025 року 
м. Київ
cправа № 911/1138/25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Краснова Є. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Портал-Агро" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 (колегія суддів: Мальченко А. О., Михальська Ю. Б., Тищенко А. І.) у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стор-Агро" до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Портал-Агро" про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стор-Агро" (далі - ТОВ "Стор-Агро") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - Великодимерська селищна рада), Товариства з обмеженою відповідальністю "Портал-Агро" (далі - ТОВ "Портал-Агро") про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації.
25.08.2025 Господарський суд Київської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.
08.09.2025 Господарський суд Київської області ухвалив додаткове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Портал-Агро" про ухвалення додаткового рішення.
06.11.2025 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025, прийняв нове рішення про задоволення позову.
18.12.2025 ТОВ "Портал-Агро" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, зі змісту якої вбачається, що скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Крім цього, скаржник просить зупинити дію постанови суду апеляційної інстанції.
19.12.2025 від ТОВ "Стор-Агро" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.
Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Тобто процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, з одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
Підставою касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанцій скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Згідно з пунктом 1 частини другою статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У цьому випадку необхідно чітко вказати:
- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
При цьому слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. 
У касаційній скарзі ТОВ "Портал-Агро" узагальнено посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22.03.2023 у справі № 509/5080/18; від 29.03.2023 у справі № 446/2455/21; від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23; від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22; від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22; від 31.10.2023 у справі № 908/722/20; від 29.08.2023 у справі № 909/635/22; від 27.06.2023 у справі № 916/97/21; від 23.12.2020 у справі № 910/7579/16; від 04.06.2020 у справі № 916/1411/19; від 19.02.2020 у справі № 916/1408/19; від 09.04.2019 у справі № 908/1194/18; від 03.09.2019 у справі № 910/14255/18; від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц; від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц; від 06.10.2021 у справі № 700/303/20; від 23.02.2022 у справі № 700/301/20; від 11.10.2023 у справі № 314/1418/21; від 27.03.2024 у справі № 695/1038/22; від 11.04.2024 у справі № 607/10862/22; від 18.09.2024 у справі № 442/1199/22; від 19.12.2024 у справі № 681/456/23.
Проте скаржник, наполягаючи на неврахуванні апеляційним судом висновків Верховного Суду щодо застосування статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", в тексті касаційної скарги наводить доводи щодо відсутності порушеного права позивача та не вказує, яку конкретну частину статті 13 вказаного Закону було неправильно застосовано судом апеляційної інстанції та в чому це полягає. 
При цьому, як зазначає позивач у запереченнях проти відкриття касаційного провадження, що наведених скаржником постановах Верховного Суду відсутні будь-які висновки щодо застосування саме статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Будь-які інші норми матеріального права, які були б неправильно застосовані судом апеляційної інстанції, та правові висновки щодо правильного застосування яких містилися б у вищенаведених постановах Верховного Суду, скаржник у касаційній скарзі не вказує.
Крім того, зазначаючи про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду щодо застосування статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" у подібних правовідносинах, скаржник не обґрунтував подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, на які посилається у касаційній скарзі і в яких Верховний Суд виклав свій висновок.
В свою чергу Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті.
Тож скаржнику необхідно визначитися щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, та обґрунтувати таку підставу з урахуванням викладеного вище.
За приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 ГПК України, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Згідно з частиною другою статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Отже, касаційна скарга ТОВ "Портал-Агро" підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням скаржнику можливості належним чином обґрунтувати визначену ним підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. 
З огляду на те, що касаційна скарга підлягає залишенню без руху, клопотання про зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції буде розглянуте Верховним Судом у разі усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Портал-Агро" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 у справі № 911/1138/25 залишити без руху.
2. Установити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
3. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, а також докази про отримання цієї ухвали суду касаційної інстанції. 
4. Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання вимог суду касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов