ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  903/58/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К., 
за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Зязюк (Кушнір) Оксани Олександрівни 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 (головуючий суддя Філіпова Т. Л., судді Василишин А. Р.,       Бучинська Г. Б.) 
у справі № 903/58/25
за позовом фізичної особи-підприємця Зязюк Оксани Олександрівни   
до Луцької міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди,
(у судовому засіданні взяли участь представник позивача - Семега С. І. та представник відповідача - Бондарчук Р. І.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав заявленого позову
1. Фізична особа-підприємець Зязюк Оксана Олександрівна (далі - ФОП Зязюк О. О.) звернулася до Господарського суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради від 27.11.2024 №65/21 «Про відмову громадянці Зязюк О. О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на АДРЕСА_1 »;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору від 29.10.2012 оренди земельної ділянки, розташованої за зазначеною адресою, з кадастровим номер 0710100000:22:056:0035 загальною площею 0,0472 га.
2. У заявленому позові ФОП Зязюк О. О. стверджувала, що рішення Луцької міської ради від 27.11.2024 № 65/21 є протиправним, порушує законодавство про оренду землі та про заборону дискримінації, оскільки відповідачем були створені взаємовиключні дискримінаційні умови, за яких позивач у будь-якому разі не міг отримати позитивний результат, а саме було створено ситуацію, за якої в продовженні строку дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ФОП Зязюк О. О. було відмовлено, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди землі, натомість в укладенні договору на новий строк було відмовлено через закінчення строк дії паспорту прив`язки. При цьому у відповідача не було підстав вважати, що позивач порушив умови використання наданої йому в оренду земельної ділянки.
Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 21.05.2025 у справі №  903/58/25 позов ФОП Зязюк О. О. задоволено. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване рішення Луцької міської ради. Визнано укладеною між територіальною громадою міста Луцька Волинської області, від імені якої діє Луцька міська рада, та Зязюк О. О. додаткову угоду до договору оренди від 29.10.2012 земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер 0710100000:22:056:0035 загальною площею 0,0472 га, поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 у справі №  903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021, і додатковою угодою від 18.10.2024 № 1, на тих самих умовах у відповідній редакції.
4. Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ФОП Зязюк О.О. належним чином, добросовісно виконувала умови договору оренди землі та дотрималася вимог законодавства, які регламентують поведінку орендаря щодо укладення такого договору на новий строк, проте відповідач безпідставно позбавив її відповідного права.
5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 рішення Господарського суду Волинської області від 21.05.2025 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ФОП Зязюк О. О. відмовлено.
6. За висновками суду апеляційної інстанції прийняття відповідачем рішення про відмову в укладенні договору оренди землі на новий строк не свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача, як орендаря земельної ділянки, оскільки при своєчасному вчиненні дій згідно із статтею 33 Закону України «Про оренду землі» така відмова не суперечить закону.
Касаційна скарга
7. Не погодившись із ухваленою судом апеляційної інстанції постановою, ФОП  Зязюк  О. О. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від  18.09.2025 та залишити в силі рішення Господарського Волинської області від  21.05.2025.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
8. У поданій касаційній скарзі підставою касаційного оскарження ФОП Зязюк О. О. визначає підставу, передбачену пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та на її обґрунтування зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував у оскаржуваній постанові норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування, викладених у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 з подібними правовідносинами, натомість помилково пославшись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 21.09.2022 у справі №  926/2720/21, правовідносини у якій не є подібними до тих, що склались між сторонами цієї справи.
Позиція інших учасників справи
9. У межах встановленого Верховним Судом строку Луцька міська рада подала відзиви на касаційну скаргу, у якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від  18.09.2025 залишити без змін.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
10. Суди попередніх інстанцій з`ясували, що 29.10.2012 Кушнір О. О.              (Зязюк О. О.), як  орендар, та територіальна громада міста Луцька Волинської області, як  орендодавець, від імені якого діє Луцька міська рада, уклали договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер 0710100000:22:056:0035, загальною площею 0,0472 га.
11.  Відповідна земельна ділянка передається в оренду для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (пункту 14 цього договору).
12. Договір укладається на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
13. Наведені умови сторони погодили та виклали у пункті 8 договору оренди землі.
14. За актом приймання-передачі земельну ділянку, яка є предметом оренди, було передано Кушнір О. О.
15. Також Виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення від 15.08.2018 № 520-4 «Про розміщення підприємцем Кушнір О. О. групи стаціонарних тимчасових споруд на АДРЕСА_1», яким погодив строком на 3 роки розміщення за вказаною адресою стаціонарних споруд (п`яти павільйонів), на підставі чого було оформлено паспорт прив`язки групи стаціонарних споруд. 
16. Строк дії відповідного паспорта сплив 11.11.2023 та продовжений не був.
17. Крім того, суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 у справі № 903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від  29.10.2012 та продовжено строк його дії на 5 років до 11.12.2023.
18. Рішенням Луцької міської ради від 29.11.2023 №  53/22 «Про поновлення договору оренди землі громадянці Зязюк О. О. для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) у АДРЕСА_1» громадянці Зязюк  О.  О. продовжено строк оренди на 1 рік, а саме до 11.12.2024.
19. 18 жовтня 2024 Луцька міська територіальна громада, від імені якої діє Луцька міська рада, та громадянка Зязюк О. О. уклали додаткову угоду № 1 про поновлення договору оренди землі від 29.10.2012 (право оренди на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від  11.12.2013, номер запису про інше речове право - 4070565), поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 у справі №  903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 (реєстрація змін до іншого речового права на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.05.2021), згідно з якою договір оренди землі було поновлено строком на 1 рік з дати закінчення договору оренди землі, тобто до 11.12.2024.
20. У пункті 7 цієї додаткової угоди зазначено, що після закінчення дії договору орендар, за умови належного виконання обов`язків за договором, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
21. Згідно з пунктом 13 додаткової угоди від 18.10.2024 № 1 земельна ділянка передається в оренду для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів.
22. 25 жовтня 2024 року ФОП Зязюк О. О. звернулася до Луцької міської ради із листом (заявою) про поновлення договору оренди землі з доданими трьома примірниками проєкта додаткової угоди № 2, якою пропонувалося внести зміни до договору оренди землі, а саме продовжити строк його дії на 5 років.
23. Зазначений лист Луцька міська рада отримала 25.10.2024, що підтверджується відповідною відміткою на заяві та не заперечується відповідачем.
24. Разом з тим листом від 18.11.2024 № 6.7-6/3404/2024 Зязюк О. О. було повідомлено про підготовку проєкту рішення про відмову в укладенні договору оренди землі на новий строк та про те, що цей проєкт буде включений до переліку питань, які пропонуються для чергового розгляду на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру та сесії Луцької міської ради.
25. Рішенням Луцької міської ради від  27.11.2024 № 65/21 «Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на АДРЕСА_1 » в укладенні договору оренди землі на новий строк Зязюк О.О. було відмовлено.
26. Зазначене рішення Луцької міської ради мотивовано тим, що на земельній ділянці площею 0,0472 га з кадастровим номером 0710100000:22:056:0035 відсутні об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності громадянці Зязюк О. О., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; строк дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (п`ять павільйонів) від 14.09.2018 № 285-29-18 (ТС) закінчився та продовжений не був; земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням (земельна ділянка надана на умовах оренди для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів, а фактично використовується для обслуговування об`єктів торгівлі).
27. Відповідно до пунктів 2, 3, 4 рішення Луцької міської ради від  27.11.2024     № 65/21 договір оренди землі від 18.10.2024 вважається припиненим з 11.12.2024, у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено, а громадянка Зязюк О. О. зобов`язана в місячний термін з дня прийняття рішення звільнити земельну ділянку комунальної власності від тимчасових споруд. У разі невиконання нею пункту 3 рішення департаменту муніципальної варти Луцької міської ради доручається звільнити земельну ділянку від наявних тимчасових споруд у встановлені законом спосіб і метод.
28. Вважаючи, що рішення Луцької міської ради від 27.11.2024 № 65/21 не ґрунтується на нормах земельного законодавства та є протиправним ФОП  Зязюк  О.О. звернулася до суду з позовом, що і розглядався у цій справі.
29. На обґрунтування своєї позиції позивач, зокрема, зазначив, що наведені в мотивувальній частині рішення міської ради підстави для відмови в укладенні договору оренди землі на новий строк не відповідають дійсності і це рішення порушує законне переважне право ФОП  Зязюк  О.  О., у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а відповідну додаткову угоду про укладення договору на новий строк слід визнати укладеною. 
30. Місцевий господарський суд погодився з аргументами ФОП  Зязюк  О.  О. та задовольнив заявлений у цій справі позов.
31. Натомість суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку та, встановивши відсутність з боку відповідача порушення регламентованої законом процедури укладення договорів оренди землі на новий строк, скасував рішення місцевого господарського суду та ухвалив нове рішення про відмову в позові.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного суду
32. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
33. Дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та перевіривши з огляду на встановлені фактичні обставини справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ФОП Зязюк О. О. не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
34. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
35. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де є схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
36. На предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
37. Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц та від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.
38. Отже, подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
39. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
40. У поданій у цій справі касаційній скарзі передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставу касаційного оскарження позивач обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування, викладених у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 з подібними правовідносинами, та помилково урахував висновки про їх застосування, наведені у постанові від  21.09.2022 у справі №  926/2720/21, правовідносини у якій не є подібними до тих, що склались між сторонами цієї справи.
41. Так, у справі № 906/1314/21 господарськими судами розглядався позов фермерського господарства до сільської ради про визнання протиправним і скасування рішення ради та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі на той самий строк, на тих самих умовах.
42. На обґрунтування позову фермерське господарство зазначило, що спірне рішення ради прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого порушено право позивача на поновлення договору оренди землі у відповідності до положень частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
43. Рада ж цей позов не визнала з тих підстав, що відповідний договір оренди землі укладений з фізичною особою, а фермерське господарство не є його стороною, відтак оспорюваним рішенням фермерському господарству відмовлено у поновленні договору оренди землі та підписанні додаткової угоди, оскільки жодних договорів оренди землі з ним не укладалось, а орендар (фізична особа) до сільської ради з листом-повідомленням та проєктом додаткової угоди не звертався.
44. Відтак, ухвалюючи постанову від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду виходив з того, що у цій справі суди, зокрема, встановили, що рада проєкт додаткової угоди не розглянула, жодних заперечень щодо умов додаткової угоди не висловила, фактично не погодившись лише із суб`єктним складом осіб, які мають право на продовження дії договору оренди землі, зазначила, що орендарем земельної ділянки є фізична особа, яка і має ініціювати таке продовження, а не фермерське господарство (пункт 6.28 постанови).
45. При цьому у зазначеній постанові Верховний Суд констатував, що у межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору (пункт 6.35 постанови від  23.11.2023 у справі № 906/1314/21).
46. Крім того, надаючи оцінку доводам, якими було обґрунтовано підставу касаційного оскарження, Верховний Суд зауважив, що у постанові від  21.09.2022 у справі №926/2720/21, серед іншого, зазначено про те, що у випадку, якщо орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився із запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в межах своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним. Утім, за обставинами цієї справи, рада фактично не розглянула надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, не аналізувала його умови, не заперечувала щодо запропонованих умов, а висновки, зроблені у постанові апеляційної інстанції у справі № 906/1314/21, у якій подано касаційну скаргу, не суперечать висновкам, викладеним у наведеній постанові, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі (пункти 7.4 постанови від  23.11.2023 у справі №  906/1314/21).
47. У справі ж, яка переглядається (№  903/58/25), судами попередніх інстанцій було встановлено, що Луцька міська рада розглянула заяву позивача про поновлення договору оренди землі, до якої було додано примірники проєкту відповідної додаткової угоди, та прийняла рішення про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк, мотивувавши його тим, що на орендованій земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності громадянці Зязюк О. О.; строк дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності закінчився та продовжений не був; земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням (земельна ділянка надана на умовах оренди для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів, а фактично використовується для обслуговування об`єктів торгівлі).
48. Отже, за наявності вмотивованого рішення ради про відмову в укладенні договору оренди землі на новий строк обставини цієї справи (№  903/58/25) не є подібними до справи №  906/1314/21, за встановлених обставин якої рада фактично не розглянула надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, не погодившись лише із суб`єктним складом осіб, які мають право на продовження дії цього договору.
49. Посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, помилково, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми права, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
50. Окрім цього, Верховний Суд також ураховує, що у цій справі (№  903/58/25) укладеною сторонами додатковою угодою від  18.10.2024 № 1 договір оренди землі було поновлено строком на 1 рік, однак позивач пропонував укласти його на новий строк у 5 років, чого сторонами погоджено не було, проте до суду позивачем було подано позов про визнання укладеною додаткової угоди до договору з умовою, що він поновлюється на 5 років. 
51. Наведене також вказує і на ще одну відмінність між обставинами справи №  906/1314/21, у якій договір пропонувалось визнати укладеним на той самий строк, на тих самих умовах, та справи, що переглядається.
52. Відтак викладені у касаційній скарзі ФОП Зязюк О. О. доводи не знайшли свого підтвердження та не можуть бути враховані як належне та достатнє обґрунтування визначеної скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. Доводи ж стосовно того, що суд апеляціної інстанції помилково послався на висновки Верховного Суду у (за доводами скаржника) неподібній справі, не охоплюються підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною другою статті 287 ГПК України.
53. Зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції свідчить про те, що ним досліджено та оцінено доводи учасників справи через призму предмету, підстав позову, кола доказування, які входять у таку категорію справ, та з`ясованих фактичних обставин, і на підставі цього встановлено відсутність у діях відповідача як порушень норм чинного законодавства, що регулюють порядок поновлення договору оренди землі, так і порушень переважного права позивача на це. 
54. Натомість суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).
55. Таким чином, звернувшись із касаційною скаргою у цій справі, ФОП  Зязюк О. О. не обґрунтувала помилковості висновків суду апеляційної інстанції, а визначена нею підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження, що виключає скасування оскаржуваного судового рішення з цієї підстави.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
56. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
57. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення ? без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
58. Ураховуючи викладене, подана ФОП Зязюк О. О. касаційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалена у цій справі постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 має бути залишена без змін.
Розподіл судових витрат
59. Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Зязюк (Кушнір) Оксани Олександрівни залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у справі №  903/58/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є  остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. В. Случ

Судді                                                                                            Н. О. Волковицька

                                                                                          С. К. Могил