УХВАЛА

20 січня 2026 року 
м. Київ
справа №308/13892/25
провадження № К/990/54879/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Смоковича М.І. Мельник-Томенко Ж.М.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року
та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року
у справі №308/13892/25
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Товтина Івана Сергійовича - інспектора з паркування Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради 
про визнання протиправним та скасування повідомленя про притягнення до адміністративної відповідальності,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про визнання протиправним та скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії UZ№2523764 від 15 вересня 2025 року.
Встановивши невідповідність позовної заяви вимогам статей 160, 161 КАС України, 29 вересня 2025 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області залишено без руху позовну заяву з зазначенням недоліків, які слід усунути, з наданням позивачу строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали, роз`яснені спосіб усунення недоліків та наслідки невиконання ухвали суду.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 .
Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року апеляційну скаргу позивача повернуто скаржнику.
Не погодившись з такими рішенням суду першої та апеляційної інстанції, скаржником подано касаційну скаргу.
Щодо оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 13 КАС України не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року не переглядалось по суті в апеляційному порядку, оскільки судом апеляційної інстанції повернуто апеляційну скаргу, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження в цій частині.
Щодо ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року, судом касаційної інстанції встановлено наступне.
Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
За правилами абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
У свою чергу, порушення норм права може виявлятися у:
застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;
незастосуванні норми, яку належало застосувати;
наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України є повернення такої скарги.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не містить жодних обґрунтувань стосовно у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права із посиланням на відповідні норми права та жодним чином не спростовано встановлені судом обставини, а отже вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України.
Касаційна скарга містить вимогу до суду про скасування оскаржуваної ухвали, однак не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки в порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті, у ній не зазначено, яку саме норм матеріального права застосовано судами не правильно, чи яку норм процесуального права порушено, а також у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі №308/13892/25.
Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
У зв`язку з перебуванням суддів Жука А.В. Мельник-Томенко Ж.М. у відпустці, питання про відкриття/відмову у відкритті касаційного провадження вирішується після виходу суддів з відпустки.
Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року у справі №308/13892/25.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі №308/13892/25 - повернути особі, яка її подала.
3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
М.І. Смокович
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду