ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 902/112/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я., 
секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,
представники учасників справи:
відповідача - Путілін Є. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (судді: Розізнана І. В. - головуючий, Павлюк І. Ю., Юрчук М. І.) та рішення Господарського суду Вінницької області від 21.08.2025 (суддя Тварковський А. А.) у справі
за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради 
до Приватного підприємства "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" 
про зобов`язання відповідача знести самочинне будівництво,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.1. У січні 2024 року заступник керівника Вінницької окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного підприємства "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" (далі - ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа") про зобов`язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудовану прибудову адмінбудівлю до Комунального закладу "Вінницький ліцей № 11" - будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Тараса Сича (вул. Стаханівська), 38 у м. Вінниця.
1.2. Позовні вимоги з посиланням, зокрема, на положення частин 1, 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України обґрунтовані порушенням містобудівного законодавства, що було встановлено експертом у кримінальному провадженні, а також порушенням прав дітей, які навчаються в навчальному закладі до якого впритул побудована спірна будівля, що створює загрозу збереження існуючої будівлі навчального закладу та його матеріально-технічній базі, а також забезпечення належних умов для навчання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності. Прокурор вважає, що без знесення самочинно збудованої будівлі існує загроза забезпеченню безпечних і нешкідливих умов навчання та праці.
1.3. У відзиві на позовну заяву ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" просило відмовити в її задоволенні, акцентуючи увагу на тому, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.10.2009, укладеного за результатами аукціону з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області (далі - РВ ФДМ України по Вінницькій області), відповідач придбав об`єкт незавершеного будівництва - прибудову до середньої загальної школи І-ІІІ ступенів № 11 (далі - ЗОШ № 11), із встановленням у договорі обов`язку завершити будівництво з подальшим розміщенням адміністративно-офісних приміщень або спорткомплексу, або освітньо-культурного або лікувально-профілактичного закладів, або житлового фонду.
14.01.2014 між Вінницькою міською радою та ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки .
У листопаді 2014 відповідачем отримано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки проектування реконструкції незавершеного будівництва прибудови до ЗОШ № 11 під житлові квартири.
25.05.2016 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу.
У 2016-2017 роках укладено договори про здійснення технічного нагляду, купівлі-продажу металопродукції тощо.
Відповідач вважав, що у цьому випадку заявлений позов направлений на протиправне позбавлення підприємства права власності на майно.
1.4. Ухвалою від 18.04.2024, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи, яке було поновлено згідно з ухвалою від 18.04.2025.
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.08.2025, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025, у задоволенні позову відмовлено.
2.2. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції та виходячи з встановлених обставин справи дійшов таких висновків:
- висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 02.03.2023 №СЕ-19/102-22/11786-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні сформовано без повного обсягу генерального плану з текстовими матеріалами та плану зонування з текстовими матеріалами, згідно яких можна встановити відповідність об`єкта, що розташований за адресою: вул. Тараса Сича (вул. Стаханівська), 38, плану зонування та генеральному плану м. Вінниця. Тобто експертний висновок формувався без надання усієї документації, яка стосується об`єкту спору у справі № 902/112/24;
- згідно з наявними у матеріалах справи доказами та виходячи зі змісту постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у цій справі, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про призначення судової експертизи, під час формування експертного висновку від 02.03.2023 №СЕ-19/102-22/11786-БТ в межах кримінального провадження дізнавачем не ставились питання щодо істотного відхилення від проекту, можливість перебудови, порушення прав третіх осіб, що підлягають обов`язковому врахуванню в межах даної категорії справ. Коло питань експерту, які потребують вирішення в межах доказування у справі № 902/112/24, виходять за межі питань, з яких надано висновок в межах кримінального провадження. Крім того як убачається з висновку експерта від 02.03.2023 №СЕ-19/102-22/11786-БТ на вирішення судової експертизи було поставлено лише частину питань визначених судом у даній справі, решта питань на вирішення судової експертизи не ставилися;
- згідно з експертним висновком від 28.03.2025 № 2095/24-21, наданим на виконання ухвали суду, експертом встановлена практично повна відповідність фактично збудованого об`єкту - будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Тараса Сича (вул. Стаханівська), 38 нормативно-правовим актам у галузі будівництва. Побудова п`ятого поверху замість мансардного поверху може бути архітектурним рішенням проектувальника;
- суд з урахуванням положень статті 376 Цивільного кодексу України дійшов висновку про те, що п`ятиповерховий житловий будинок з підвалом не будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту;
- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів істотного порушення відповідачем будівельних норм і правил, про які зазначав прокурор;
- висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 02.03.2023 №СЕ-19/102-22/11786-БТ не має наперед встановленої сили і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, а неповнота поставлених питань у зазначеній експертизі, яка стосується предмету спору у даній справі, підтверджена відповідним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, яким залишено без змін ухвалу суду про призначення експертизи у цій справі.
Отже, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, вказав на те, що у розумінні статті 376 Цивільного кодексу України прокурором не доведено наявність однієї з трьох умов для віднесення будівництва на вул. Тараса Сича (вул. Стаханівська), 38 до самочинного об`єкту будівництва, що унеможливлює визнати вимоги прокурора обґрунтованими.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень
3.1. Не погоджуючись з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 та рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.08.2025, прокурор у касаційній скарзі просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження посиланням на пункти 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, вказуючи на неправильне застосування судами норм матеріального права (зокрема, статті 376 Цивільного кодексу України) та порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення невірного рішення та відсутність висновку Верховного Суду що застосування норм права у подібних правовідносинах.
3.1.1. На думку прокурора, неправильне застосування норм матеріального права полягає у тому, що судами:
- проігноровано вимоги частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України стосовно того, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил;
- судами проігноровано імперативні норми частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України стосовно того, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок;
- судами не враховано вимоги частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України щодо того, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову;
- судами не прийнято до уваги суспільно значимого питання недопустимості здійснення незаконного самочинного будівництва впритул до навчального закладу, а також відновлення прав дітей на безпечне середовище при здобутті освіти.
Прокурор також вважає, що в порушення норм процесуального права судами не надано оцінку доказу - висновку експерта від 02.03.2023 № СЕ-19/102-22/11786-БТ та прийнято до уваги лише висновок експерта від 28.03.2025 № 2095/24-21, а також відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про призначення комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, за наявності суттєвих протирічь між висновками експертів.
Отже, на переконання прокурора, суди попередніх інстанцій фактично встановили перевищення відповідачем допустимої поверховості будівлі та зведення прибудови впритул до навчального закладу. Водночас не надали цим фактам належної правової оцінки у світлі вимог статті 376 Цивільного кодексу України.
Також прокурор вважає, що дійшовши висновку про неналежність обраного прокурором способу захисту, суди не визначили, який саме спосіб є належним у даній ситуації та чи можлива перебудова самочинно збудованого об`єкта. Тим самим суди не з`ясували всі обставини справи та не застосували норми матеріального права, що підлягали застосуванню.
Прокурор вказує на неврахування судами правових висновків, викладених у наведених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, а саме:
- залишено поза увагою висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 щодо застосування статті 376 Цивільного кодексу України, якою урегульовано правовий режим самочинно побудованого майна та можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки;
- не враховано висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 відповідно до яких реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, ... не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного;
- висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 910/22575/17 стосовно того, що будівництво вважається самочинним, якщо у діях особи є хоча б одна із ознак, передбачених частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України: 1) на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, збудовані або будуються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно; 2) забудова проведена або здійснюється без одержаного у встановленому порядку дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил;
- висновків викладених у пункті 64 постанови Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 910/114/19 щодо оцінки доказів, зокрема про те, що матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статей 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України;
- висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18 про те, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
3.1.2. Скаржник вважає, що дана справа містить виняткову правову проблему, адже судова практика щодо самочинного будівництва є неоднаковою. В різних юрисдикціях Верховного Суду існують суперечливі правові висновки.
3.2. У відзиві на касаційну скаргу ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на правомірність та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів касаційної скарги з підстав, наведених у відзиві. 
ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" 26.01.2026 через підсистему "Електронний суд" подало заяву про здійснення розподілу судових витрат, понесених у суді касаційної інстанції у сумі 5000,00 грн, надавши до заяви відповідні документи, яку буде вирішено в порядку та строки, визначені чинним законодавством.
4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права в межах касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
4.2. Суди попередніх інстанцій установили такі обставини:
- Вінницькою обласною державною адміністрацією листом від 18.08.2008 № 01-1-9-5129 погоджено РВ ФДМ України по Вінницькій області надання згоди на приватизацію державного майна (завершене будівництво - прибудова до середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 11), що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стахановська 38, яке під час приватизації не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Вінницький олійножировий комбінат" (том 1, а. с. 198);
- згідно з наказом РВ ФДМ України по Вінницькій області від 25.02.2009 № 88 прийнято рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта незавершеного будівництва державної власності - прибудови до середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 11 за адресою: м. Вінниця, вул. Стахановська, 38, що знаходиться на балансі ВАТ "Вінницький олійножировий комбінат" (том 1, а. с. 191);
- за змістом акта обстеження будівельного майданчика і технічного стану об`єкта незавершеного будівництва державної власності - прибудови до середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 11 на вул. Стаханівській, 38 в м. Вінниці, що знаходиться на балансі ВАТ "Вінницький олійножировий комбінат" від 17.03.2009, встановлено, що: "незавершена будівництвом будівля прибудована до будівлі діючої школи. Площа забудови 460 м2. По прибудові виконані наступні будівельно-монтажні роботи: добудавно 3 поверхи з підвалом, фундамент будівлі - зі збірних залізобетонних блоків, стіни цегляні з облицюванням силікатною цеглою, перекриття із збірних залізобетонних плит, 3-й поверх перекритий частково, дах будівлі відсутній, вхідних сходів в будівлю немає. Підлога не виконувалась. Сантехнічні, електротехнічні і оздоблювальні роботи не виконувались. Благоустрій і огородження не виконувалось. Об`єкт не охороняється, не законсервований. Під дією атмосферних явищ поступово руйнується. Загальна будівельна готовність на момент обстеження становить 35%" (том 1, а. с. 70);
- у листі Управління освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації від 01.10.2023 № 3007/01 адресованим РВ ФДМ України по Вінницькій області, у якому зазначено, що Управління освіти і науки спільно з управлінням освіти Вінницької міської ради розглянуло лист від 21.09.2009 № 11-10/2097 та не заперечує щодо приватизації незавершеного будівництва-прибудови до СЗШ I-III ступенів № 11 на вул. Стаханівській, 38, що знаходиться на балансі ВАТ "Вінницький олієжировий комбінат", шляхом продажу на аукціоні за умови завершення будівництва протягом трьох років з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; використання об`єкта, з метою розміщення: житлового фонду, адміністративно-офісних приміщень, спорткомплексу, освітньо-культурного та лікувально-профілактичного закладів; забезпечення виконання вимог техніки безпеки, екологічної безпеки, охорони навколишнього природнього середовища під час добудови об`єкта (том 1, а. с. 204);
- відповідно до протоколу № 112 до аукціону від 05.10.2009 з продажу об`єкта незавершеного будівництва державної власності (початкова вартість знижена на 30%), затвердженого наказом РВ ФДМ України по Вінницькій області від 05.10.2009 № 581, об`єктом продажу є незавершене будівництво прибудови до середньої загальноосвітньої школи I-III № 11. Опис є ідентичним тому, що зазначений в акті обстеження будівельного майданчика і технічного стану об`єкта незавершеного будівництва державної власності - прибудови до середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 11 на вул. Стаханівській, 38 в м. Вінниці, що знаходиться на балансі ВАТ "Вінницький олійножировий комбінат" від 17.03.2009. Переможцем аукціону визнано ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа", яке придбало майно за 509 358,00 грн (том 1, а. с. 205);
- 09.10.2009 за результатами проведеного аукціону між РВ ФДМ України по Вінницькій області (продавець) та ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за номером 3060, за умовами якого покупець придбав об`єкт незавершеного будівництва-прибудову до середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Стаханівська, 38 (том 1, а. с. 207-208).
Згідно з пунктом 5.1.3 договору купівлі-продажу від 09.10.2009 обов`язками покупця було завершити будівництво з подальшим розміщенням адміністративно-офісних приміщень або спорткомплексу, або освітньо-культурного або лікувально-профілактичного закладів, або житлового фонду до 09.10.2022 (в редакції змін від 19.11.2019, реєстровий № 3424);
- 14.01.2014 між Вінницькою міською радою (продавець) та ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:03:043:0305 площею 0,06 га за адресою: м. Вінниця, вул. Стаханівська, 38 (том 1, а. с. 48-50);
- 20.11.2014 виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийнято рішення № 2580 "Про надання ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" вихідних даних-містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції незавершеного будівництва прибудови до ЗОШ № 11 під житлові квартири на вул. Стахановській. 38 у м. Вінниці" (том 1, а. с. 51);
- головним архітектором міста затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 24.11.2014 за № 135 проектування реконструкції незавершеного будівництва прибудови до ЗОШ №11 адмінбудівлі під будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Стахановській, 38 у м. Вінниці (том 1, а. с. 57-60);
- 24.05.2016 Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради листом № 05-00-010-12580 внесено зміни та доповнення до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 24.11.2014 № 135 за підписом головного архітектора міста, а саме назву об`єкта будівництва викладено в новій редакції: Проектування будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу (завершення розпочатого будівництва прибудови адмінбудівлі до ЗОШ №11). Наміри забудови викладено в новій редакції: Будівництво будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу (завершення розпочатого будівництва прибудови адмінбудівлі до ЗОШ №11). Адреса будівництва або місце розташування об`єкта: м. Вінниця, вул. Тараса Сича (Стаханівська), 38. Вказаний лист є невід`ємною частиною містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 24.11.2014 № 135 (том 1, а. с. 53);
- містобудівними умовами і обмеженнями забудови земельної ділянки від 24.11.2014 № 135, зокрема встановлено, що гранично допустима висота будівель 4 поверхи з мансардним поверхом (пункт 1 умов); мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються до існуючих будинків та споруд. Проектування об`єкту вести з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд, існуючої будівлі школи. Проектом передбачити функціональне зонування з відокремленими входами житлової частини будинку від приміщень школи (пункт 6 умов);
- на підставі містобудівних умов та обмежень Філією "Вінницький проектний інститут" у 2015 році був розроблений робочий проект "Проектування реконструкції незавершеного будівництва прибудови до ЗОШ № 11 адмінбудівлі під будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу по вул. Стаханівський, 38 в м. Вінниці";
- 25.05.2016 зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу (завершення розпочатого будівництва прибудови до ЗОШ №11 по вул. Стахановська, 38) (том 1, а. с. 135-136).
- за рішенням уповноваженого органу вул. Стаханівська, 38 перейменована на вул. Тараса Сича, 38;
- за повідомленням ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" у зв`язку із внесенням 12.11.2020 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 42020020110000101 по факту самочинного будівництва та накладання 07.04.2022 арешту на земельну ділянку кадастровий номер 0510100000:03:043:0305 площею 0,0600 га з наявними на ній будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Вінниця вул. Тараса Сича, 38 (до перейменування вул. Стаханівська) подальше будівництво об`єкту призупинено.
4.3. Предметом позову у справі, що розглядається, є вимоги прокурора про зобов`язання ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" знести за власний рахунок самочинно збудовану прибудову адмінбудівлю до Комунального закладу "Вінницький ліцей № 11" - будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Тараса Сича (Стаханівській), 38, з посиланням на положення частин 1, 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України у зв`язку із порушенням містобудівного законодавства, що було встановлено експертом у кримінальному провадженні, а також порушенням прав дітей, які навчаються в навчальному закладі до якого впритул побудована спірна будівля, що створює загрозу збереження існуючої будівлі навчального закладу та його матеріально-технічній базі, а також забезпечення належних умов.
4.4. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Непорушність права власності є конституційним принципом, закріпленим у статті 41 Конституції України, а також в положеннях статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).
Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Разом із тим, за змістом статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині 2 цієї статті, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Висновки щодо способу захисту прав власника земельної ділянки у разі зведення на ній самочинного будівництва шляхом задоволення вимоги про знесення самочинно побудованого нерухомого майна є усталеними в судовій практиці Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 910/14328/17, від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, від 02.06.2021 у справі № 910/14524/19, від 10.01.2024 у справі № 916/619/22).
Ураховуючи положення частин 3- 5 статті 376 Цивільного кодексу України, коли власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина 2 статті 152 Земельного кодексу України).
Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Близькі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 806/5244/15, постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 489/742/20, від 21.02.2024 у справі № 918/1130/22.
Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Верховний Суд також неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, постанови Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 914/1574/23, від 02.07.2024 у справі № 910/12295/23, від 14.05.2024 у справі № 910/4437/23).
4.5. Суди попередніх інстанцій установили, що за результатами проведеного РВ ФДМ України по Вінницькій області аукціону ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" за договором купівлі-продажу від 09.10.2009 придбало об`єкт незавершеного будівництва - прибудову до середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 11, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Стаханівська, 38 (після перейменування вул. Тараса Сича).
При цьому за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14.01.2014 Вінницька міська рада на підставі рішення від 25.10.2013 за № 1460 та додатку № 4 до нього продала ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 0510100000:03:043:0305.
За умовами пункту 1.4 договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14.01.2014 цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Водночас згідно з пунктом 6.1 додатку 2 до рішення Вінницької міської ради "Про затвердження документації із землеустрою, передачу земельних ділянок в оренду, постійне користування, поновлення та припинення договорів оренди земельних ділянок" від 26.06.2020 № 2324 змінено цільове призначення земельної ділянки за адресою: м. Вінниця, вул. Тараса Сича, 38, кадастровий номер 0510100000:03:043:0305, що перебуває у власності ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа", а саме з "для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)" на "для будівництва та обслуговування будівель тимчасового проживання".
У змінах та доповнення до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 24.11.2014 № 135 передбачені зміни до наміру забудови на будівництво будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу (завершення розпочатого будівництва прибудови адмінбудівлі до ЗОШ № 11). 
Згідно з витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0510100000:03:043:0305, яка розташована у м. Вінниця, вул. Тараса Сича, 38 (вул. Стаханівська), цільове призначення та категорія земель визначені як "землі житлової та громадської забудови. 02.04 для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання".
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, установив, що згідно з дозвільною документацією, яка наявна в матеріалах справи, орган місцевого самоврядування сприяв відповідачу у реконструкції спірного об`єкту як будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу, про що свідчать: укладення договору-купівлі продажу від 09.10.2009 між РВ ФДМ України по Вінницькій області та відповідачем про продаж об`єкта незавершеного будівництва-прибудови до середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 11 з метою завершення та розміщення, зокрема, житлового фонду; затвердження головним архітектором міста містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 24.11.2014 № 135 з намірами забудови - реконструкція незавершеного будівництва прибудови до ЗОШ № 11 адмінбудівлі під будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу; погодження у 2016 році Департаментом архітектури, містобудування та кадастру змін та доповнень до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки з метою будівництва будинку сімейного типу; затвердження згідно з додатком 2 до рішення Вінницької міської ради від 26.06.2020 № 2324 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення за адресою: м. Вінниця, вул. Тараса Сича, 38 з "для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)" на "для будівництва та обслуговування будівель тимчасового проживання").
4.6. Прокурор, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 02.03.2023 № СЕ-19/102-22/11786-БТ, зробленого за результатами судової будівельно-технічної експертизи, призначеної постановою дізнавача сектору дізнання Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 09.08.2022 в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42020020110000101 від 12.11.2020.
Вказане кримінальне провадження зареєстровано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 275 Кримінального кодексу України у зв`язку із встановленням досудовим розслідуванням, що на земельній ділянці з кадастровим номером 0510100000:03:043:0305 площею 0,06 га за адресою: м. Вінниця, вул. Тараса Сича (вул. Стаханівська), 38 здійснюється будівництво багатоповерхового будинку впритул до загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вінницької міської ради без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, що свідчить про можливе самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.
4.7. Водночас, згідно з ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.04.2024 у справі № 902/112/24, яку залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024, задоволено заяву відповідача та призначено судову будівельно-технічну експертизу з визначенням питань на експертизу.
Так, суд апеляційної інстанції установив, що за результатами проведення призначеної судом судової будівельно-технічної експертизи, у висновку експерта від 28.03.2025 № 2095/24-21 за результатами проведення у справі № 902/112/24 констатовано:
- об`єкт будівництва за основними параметрами, в цілому, відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;
- враховуючи, що спірний об`єкт будівництва відповідач придбав в процесі приватизації та необхідною умовою було завершення будівництва без зміни статусу будівельного об`єкта в якості прибудови, тому відсутні вимоги щодо його переміщення на будь-яку відстань від будівлі школи;
- практично повну відповідність основних параметрів збудованого об`єкта основним параметрам робочого проекту "Проектування реконструкції незавершеного будівництва прибудови до ЗОШ № 11 адмінбудівлі під будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Стаханівська, 38 в м. Вінниця", 2015 (розробник Філія "ВПІ" ДП МО України "ЦПІ"), тому здійснювати перебудову з метою приведення будівництва у відповідність до розробленої документації немає необхідності.
Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на те, що в експертному висновку експерта від 28.03.2025 № 2095/24-21 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи зазначено, що на час проведення натурного обстеження, планування прибудинкової території об`єкта дослідження не було проведено. Відповідно, у подальшому після завершення всіх будівельних робіт умовна висота будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Тараса Сича (Стаханівська), 38 в м. Вінниці, від планувальної позначки до підлоги верхнього поверху може скласти - 13.00 м". Також експерт зазначив, що у пункті 6 Містобудівних умов і обмежень вказано, що проектом передбачено функціональне зонування з відокремленими входами житлової частини будинку від приміщень школи. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що висота будівлі може становити 13.00 м, тобто не вищою, ніж передбачено вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва та є гранично допустимою, що спростовує доводи прокурора щодо порушення відповідачем істотних умов містобудування.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що проектом було передбачене функціональне зонування об`єкту будівництва, що свідчить про врахування тієї обставини, що об`єкт незавершеного будівництва є прибудовою, а тому ні орган місцевого самоврядування, ні контролюючий орган не зазначав про необхідність здійснення повної перебудови об`єкту з метою відділення навчального приміщення від прибудови, яка є власністю ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" на відстань більше ніж 10 метрів, на що посилається прокурор.
4.8. Отже, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що згідно з експертним висновком від 28.03.2025 № 2095/24-21 експертом встановлена практично повна відповідність фактично збудованого об`єкту - будинку сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу на вул. Тараса Сича (Стаханівська), 38 в м. Вінниці нормативно-правовим актам у галузі будівництва. Побудова п`ятого поверху замість мансардного поверху може бути архітектурним рішенням проектувальника. 
Натомість згідно з наявними у матеріалах справи доказами та відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про призначення у справі судової експертизи, під час формування експертного висновку від 02.03.2023 № СЕ-19/102-22/11786-БТ дізнавачем не ставились питання щодо істотного відхилення від проекту; можливості перебудови; порушення прав третіх осіб, що підлягають обов`язковому врахуванню в такій категорії справ. 
Суд апеляційної інстанції вказав, що коло питань експерту, які потребують вирішення в межах доказування у справі № 902/112/24 виходять за межі питань, з яких надано висновок в межах кримінального провадження. 
При цьому зі змісту висновку експерта від 02.03.2023 № СЕ-19/102-22/11786-БТ в межах кримінального провадження вбачається, що експерту було поставлено лише частину питань визначених судом у даній справі, решта питань на вирішення судової експертизи не ставилися.
Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
4.9. Суди попередніх інстанцій, надавши оцінку всім доказам та доводам сторін у справі в їх сукупності, ураховуючи положення статті 376 Цивільного кодексу України, дійшли висновку, що п`ятиповерховий житловий будинок із підвалом не будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.
Суди також установили, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів істотного порушення відповідачем будівельних норм і правил, про які вказував у позові прокурор.
Натомість, як зазначив суд апеляційної інстанції, за наслідками позапланової перевірки головним спеціалістом відділу контролю за будівництвом Департаменту архітектурного-будівельного контролю Вінницької міської ради 26.05.2017 було складено припис № 43 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з яким за наслідками позапланової перевірки на об`єкті "будинок сімейного типу для проживання студентів та викладацького складу (завершення розпочатого будівництва прибудови до ЗОШ № 11) на вул. Стаханівська, 38 у м. Вінниці" встановлено порушення щодо не встановлення інформаційного стенду, який встановлюється на будівельному майданчику в доступному для огляду місці. Інших порушень органом контролю встановлено не було.
Отже, за висновком судів попередніх інстанцій, прокурором не доведено наявність однієї з трьох умов для віднесення будівництва на вул. Тараса Сича (вул. Стаханівська), 38 до самочинного об`єкту будівництва відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України, що свідчить про необґрунтованість вимог прокурора. 
4.10. Як вже зазначалося, оскаржуючи судові рішення у справі з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, прокурор вказував на неврахування судами правових висновків, викладених у наведених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, а саме:
- залишено поза увагою висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 щодо застосування статті 376 Цивільного кодексу України, якою урегульовано правовий режим самочинно побудованого майна та можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки;
- не враховано висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 відповідно до яких реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, ... не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного;
- висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 910/22575/17 стосовно того, що будівництво вважається самочинним, якщо у діях особи є хоча б одна із ознак, передбачених частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України: 1) на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, збудовані або будуються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно; 2) забудова проведена або здійснюється без одержаного у встановленому порядку дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил;
- висновків викладених у пункті 64 постанови Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 910/114/19 щодо оцінки доказів, зокрема про те, що матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статей 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України;
- висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18 про те, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
4.11. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстави, зазначеної в пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, і в справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).
При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, щодо якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що норми матеріального права застосовуються судами з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів у межах конкретного предмета доказування. 
Як вже зазначалося, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, надавши оцінку всім доказам в їх сукупності. Суди попередніх інстанцій установили відсутність у цьому випадку однієї з трьох умов для віднесення будівництва на вул. Т. Сича (Стаханівська), 38 до самочинного об`єкту будівництва відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України.
При цьому цитування скаржником окремих висновків, наведених у вказаних ним постановах Верховного Суду, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
У справі, в якій подано касаційну скаргу, фактичні обставини, встановлені судами на підставі оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини та виходячи з принципу вірогідності доказів, які свідчать про відсутність підстав для віднесення в цьому випадку спірного об`єкту до самочинного будівництва, що зумовило відмову у задоволенні позовних вимог, натомість відповідно до імперативних положень частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України у суду касаційної інстанції відсутні повноваження вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).
Встановлення обставин справи, дослідження й оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц та Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).
У свою чергу, Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 912/3192/18, від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18). 
Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Укрпошта" на судові рішення у справі згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу.
4.12. Прокурор у касаційній скарзі також вказує на оскарження судових рішень з підстави, передбаченої у пункті 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначаючи, що справа містить виняткову правову проблему, адже судова практика щодо самочинного будівництва є неоднаковою і в різних юрисдикціях Верховного Суду існують суперечливі правові висновки щодо критеріїв самочинного будівництва.
Відповідно до приписів пункту 3 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту пункту 3 частини статті 287 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики, шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
Водночас у наведеному випадку скаржник не зазначив щодо якої саме норми матеріального права відсутній висновок Верховного Суду, щодо якої існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, а аргументи заявника касаційної скарги фактично ґрунтуються на власних запереченнях висновків судів, покладених в основу судових рішень та стосуються виключно незгоди з встановленими судами обставинами справи. 
Проте з огляду на визначені у статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції переоцінка доказів та встановлення по новому обставин справи не належить до повноважень Верховного Суду, а отже, відповідні доводи не є належним обґрунтуванням необхідності формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. 
Отже, зважаючи на викладене, а також межі розгляду справи судом касаційної інстанції та підстави для відмови у позові, колегія суддів визнає недоведеною наведену скаржником підставу касаційного оскарження, визначену у пункті 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
5. Висновки Верховного Суду
5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1 статті 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
5.3. Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги скаржника щодо оскаржень судових рішень з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд, переглянувши оскаржувані у справі судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, вважає, що касаційне провадження у справі за касаційною скаргою, відкрите з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, слід закрити, а з інших підстав - судові рішення залишити без змін.
6. Розподіл судових витрат
6.1. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.
6.2. Заяву ПП "Кадровий навчальний інформаційний центр "Константа" про здійснення розподілу судових витрат, понесених у суді касаційної інстанції у сумі 5000,00 грн, буде вирішено в порядку та строки, визначені чинним законодавством.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 та рішення Господарського суду Вінницької області від 21.08.2025 у справі № 902/112/24, відкрите з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити. 
2. Касаційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури залишити без задоволення.
3. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 та рішення Господарського суду Вінницької області від 21.08.2025 у справі № 902/112/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак