УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року
м. Київ

справа № 295/19577/14-ц
провадження № 61-16387ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Роскар» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року в справі за заявою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури про забезпечення позову в справі за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах приватного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та Міністерства фінансів Українидо товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар»,  ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Роскар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Росток», Богунський відділ державної виконавчої службиЖитомирського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2013 року заступник прокурора Житомирської області звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») та Міністерства фінансів України, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд: в рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар» (далі - ТОВ «Оскар») перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за договором кредитної лінії від 06 липня 2007 року № 060707/5 у сумі 1 861 336, 16 доларів США та 877 077, 79 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09 липня 2007 року - нежитлове приміщення загальною площею 1 115, 20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки у розмірі оціночної вартості цього майна, що буде визначена незалежним суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу; передати в управління ПАТ АБ «Укргазбанк» предмет іпотеки на період його реалізації на прилюдних торгах у порядку, передбаченому Законом України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку», шляхом надання права на отримання у будь-яких установах, підприємствах, організаціях (незалежно від форм власності), а також Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витяги з державних реєстрів, довідки), необхідних для: управління майном та/або укладення договорів найму (оренди), суборенди приміщень; здійснення дій, пов`язаних з їх управлінням (спільним управлінням) з будь-якими особами, передачі в управління (наступне управління) будь-яким особам; здійснення права отримання плати за користування приміщеннями, зміни та/або розірвання та/або укладення правочинів та/або договорів та/або угод, щодо надання послуг з електро-, водо-, тепло- та газопостачання, телефонного зв`язку, а також інших послуг, пов`язаних з утриманням та обслуговуванням цього майна; здійснення права змінювати та/або розривати та/або укладати договори щодо охорони цих приміщень.
30 грудня 2014 року позивач звернуся до суду з заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2014 року заяву заступника прокурора Житомирської області про забезпечення позову було задоволено.
Накладено арешт на майно, а саме: на нежитлове приміщення літ. «А» загальною площею 1 115, 20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 34202446.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року рішення Богунського районного суду міста Житомира від 10 травня 2023 року змінене шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.
Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року скасовано постанову Житомирського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
28 листопада 2025 року до Житомирського апеляційного суду від заступника керівника Житомирської обласної прокуратури Гребенюк Роксолани надійшла заява про забезпечення позову.
Заявабула обґрунтована тим, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачами під час розгляду справи неодноразово вчинялися дії щодо відчуження (виведення) предмета іпотеки, а саме: було проведено реконструкцію, внаслідок якої змінено площу, адресу та реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна, неодноразово укладалися правочини з метою його продажу та передачі, в тому числі до статутного фонду іншого товариства. На думку прокурора, оскільки підставою звернення до суду з цим позовом є звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист державних інтересів.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Забороненодержавним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати реєстраційні діїщодо відчуження будь-яким способом, в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо, об'єкта нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, літера «А», загальною площею1 115,20 кв. м, що знаходиться за адресою:       АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна764518101.
26 грудня 2025 рокупредставник заявника ТОВ «Роскар» - адвокат Давиденко В. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалуЖитомирського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2014 року на спірне майно вже накладено арешт, а також арешт накладено в межах виконавчого провадження.
Представник заявника вказує, що вжиття додаткових заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо того самого майна, яке вже перебуває під арештом, є надмірним, неефективним та необґрунтованим. Адвокат Давиденко В. В. вважає застосований апеляційним судом захід забезпечення позову неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Стверджує, що така широка заборона перешкоджає господарській діяльності ТОВ «Роскар» (унеможливлює передачу приміщень в оренду, що є основним видом діяльності товариства) та реалізації права на заміну сторони у зобов'язанні (реєстрацію відступлення прав). Крім того, на думку представника заявника, судом не було враховано, що за останні 9 років відповідач не вчиняв дій, спрямованих на відчуження майна. 
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.
Частиноюпершою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.
За приписами частини другої статті 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Розглядаючи заявупро забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконаннячи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.
При оцінці зазначеноїспівмірності слід ураховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Велика Палата Верховного Судуу своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судомнегативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позовуз тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливогорішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існуванняочевидної загрозипорушення законних правта інтересівпозивача у справі у разі невжиття заходівзабезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об'єктивний характер.
З огляду на предмет спору, обставини справи, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити захистінтересів держави, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати прокурор, є співмірними із позовними вимогами та необхідними длязбереження об'єкта спору в існуючому стані, збереження його статусу, що сприятиме вирішенню спору й можливості виконання судового рішення.
При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що забезпеченняпозову має запобіжний характер, є достатнім і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду, недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а також прав третіх осіб.
Крім того, застосуванняобраного виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеженнямайнових прав відповідача, оскільки майнофактично перебуває у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Доводи, якими представник заявника мотивує касаційну скаргу, не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на незгоді з висновками суду щодо встановлених обставин справи та відносяться до переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Роскар» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року в справі за заявою заступника керівника Житомирської обласної прокуратурипро забезпечення позову в справі за позовом заступника прокурора Житомирської областів інтересах приватного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та Міністерства фінансів Українидо товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар»,  ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Роскар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Росток», Богунський відділ державної виконавчої службиЖитомирського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко