УХВАЛА
05 лютого 2026 року 
м. Київ
справа № 756/189/22
провадження № 61-16511ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва 
від 24 січня 2025 року, додаткове рішення Оболонського районного суду 
м. Києва від 04 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 жовтня 2025 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Латанія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, про визнання правочину недійсним, скасування рішень та поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду 
м. Києва від 24 січня 2025 року, додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року разом із клопотанням про відстрочення сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представнику заявника запропоновано надати докази сплати судового збору.
У січні 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки він перевищує 5 % розміру річного доходу за попередній календарний рік, вона безробітна.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 у справі
№ 0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що відстрочення за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним
є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником за для сплати судового збору та причини, з яких такі дії
не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
З огляду на наведене суд вважає, що клопотання представника заявника про відстрочення сплати судового збору з наведених ним підстав задоволенню не підлягає, оскільки не надано доказів неможливості сплатити ним судового збору.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Латанія» звернулося до суду із запереченням на клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового, оскільки тільки у грудні 2025 року вона сплатила гонорар за надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 105 000,00 грн, що підтверджується квитанціями від 05 грудня 2025 року № 1, 2.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 15 січня 
2026 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Продовжити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В. М. Коротун