ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

03 лютого 2026 року 
справа № 640/23571/21
адміністративне провадження № К/990/4060/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Хохуляка В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР»
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (судді: Беспалов О. О., Ключкович В. Ю., Парінов А. Б.)
у справі №640/23571/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (далі - Товариство, позивач у справі, скаржник) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2021 року № 0161480707 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 17 545 411,30 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року (суддя - Черникова А. О.) адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2021 року № 0161480707 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 17 545 411,30 грн. Стягнуто на користь Товариства за рахунок бюджетних асигнувань податкового органу судовий збір в розмірі 22 700,00 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року та прийнято нову постанову, якою позов Товариства залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року частково задоволено заяву про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового розподілу судових витрат, оскільки питання компенсації витрат на професійну правничу допомогу не було вирішено в основному рішенні. Встановивши реальність, необхідність та документальне підтвердження таких витрат, а також оцінивши їх співмірність зі складністю справи, обсягом наданих послуг і значенням спору, суд визнав заявлену суму завищеною та стягнув на користь позивача 10 000 грн витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, скасовано додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року та прийнято нову постанову, якою заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки постановою апеляційного суду основне рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України унеможливлює покладення судових витрат на суб`єкта владних повноважень.

26 січня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року, у якій позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції й залишити в силі додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026 року відкрито касаційне провадження.

В касаційній скарзі Товариство підкреслює, що у разі скасування Верховним Судом постанови апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, додаткове рішення цього ж суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає залишенню в силі як невід`ємна складова основного судового рішення.

Колегія суддів Верховного Суду, перевіривши касаційну скаргу Товариства, вказує на таке.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Отже, саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм процесуального права в частині вирішення питання про судові витрати, Верховний Суд виходить з того, що додаткове рішення суду першої інстанції є процесуальною формою усунення неповноти основного судового рішення та становить його невід`ємну складову. 

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення від 05 вересня 2025 року, діяв у межах повноважень, визначених статтею 252 КАС України, оскільки питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не було вирішено в основному рішенні, що прямо передбачає можливість ухвалення додаткового рішення.

Із змісту додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, оцінив їх реальність, необхідність та співмірність із урахуванням критеріїв, визначених статтями 132, 134 та 139 КАС України, а також складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і значення спору для сторони. Зменшуючи заявлений до відшкодування розмір витрат з 20 000 грн до 10 000 грн, суд першої інстанції навів мотиви такого зменшення і дотримався принципів розумності та справедливості.

Скасовуючи додаткове рішення, суд апеляційної інстанції виходив виключно з факту скасування основного рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 27 січня 2026 року задоволено касаційну скаргу Товариства, скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (основне рішення), а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року залишено в силі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі додаткового рішення суду першої інстанції як такого, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права.

В касаційній скарзі позивач також просить стягнути на користь Товариства за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати на правничу (правову) допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 3 000,00 грн, зокрема за підготовку (написання) касаційної скарги на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 640/23571/21 (про скасування додаткового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач додає договір про надання правничої (правової) допомоги № 11/01/21 від 11 січня 2021 року, додаткову угоду № 6 від 23 липня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 11/01/21 від 11.01.2021 р., акт наданих послуг № 6-4 від 23 січня 2026 року за договором про надання правничої (правової) допомоги №11/01/21 від 11.01.2021 р.

За змістом акта наданих послуг № 6-4 від 23 січня 2026 року Адвокатське об`єднання «Лекс-Груп» надало послуги з підготовки (написання) касаційної скарги на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №640/23571/21 (про скасування додаткового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року), на що витратило 2 години часу. Враховуючи те, що вартість послуг за 1 годину/засідання/дію становить 1250 грн, вартість усіх послуг склала 2500 грн.

Вирішуючи питання щодо доведеності розміру судових витрат, понесених Товариством на правову допомогу в суді касаційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду визнає їх розмір частково необґрунтованим в частині витраченого часу на підготовку касаційної скарги, враховуючи те, що касаційна скарга утримує норми КАС України і один основний довід, а саме додаткове рішення скасовано апеляційним судом виключно з підстав скасування основного рішення. 

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань податкового органу судових витрат, понесених на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 1000 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» задовольнити.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №640/23571/21 скасувати, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року залишити в силі.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (код ЄДРПОУ 42547705, місцезнаходження: Україна, 02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, каб. 219) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) судові витрати, понесені на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 1000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р. Ф. Ханова 

Судді: І. А. Гончарова

В. В. Хохуляк