ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  902/196/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду 
(головуючий суддя - Філіпова Т.Л., судді: Василишин А.Р., Маціщук А.В.)
від 02.10.2025

у справі №902/196/19

за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_3 , Фермерського господарства "Ланецького", ОСОБА_4 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Державний реєстратор Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області
про визнання недійсними рішень засновників та відновлення правового становища,
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_2 з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 , Фермерського господарства "Ланецького", ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень №7 від 10.12.2015, №8 від 29.12.2015, №1/18 від 28.02.2018, №2/18 від 01.03.2018, на підставі яких внесено записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; відновлення становища ОСОБА_2 шляхом відновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо складу інформації про засновників Фермерського господарства "Ланецького"; визнання недійсним договору №1 купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" від 28.02.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який пов`язаний з предметом спору і суперечить закону.

1.2. В якості підстави заявлених вимог позивач посилався на незаконне виключення його зі складу засновників Фермерського господарства "Ланецького" на підставі рішення зборів засновників № 7 від 10.12.2015.

1.3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 позов задоволено частково. Визнано недійсними рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформлені рішеннями №7 від 10.12.2015, №8 від 29.12.2015, №1/18 від 28.02.2018, №2/18 від 01.03.2018 на підставі яких внесено записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; визнано недійсним договір №1 купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" від 28.02.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про відновлення становища ОСОБА_2 шляхом відновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо складу інформації про засновників Фермерського господарства "Ланецького".

1.4. Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскаржувані рішення загальних зборів учасника, а також оспорюваний договір порушують законні права та інтереси позивача, їх вчинення здійснено з порушенням вимог законодавства. В матеріалах справи відсутні докази реалізації позивачем права виходу з фермерського господарства, реєстрації для участі у загальних зборах, безпосередньої участі у проведенні загальних зборів ФГ "Ланецького", на яких прийнято рішення про його виключення. 

Суд першої інстанції встановив, що заява про вихід з господарства громадянином ОСОБА_2 не підписувалась та не подавалася, реєстрацію у протоколі комісії щодо присутніх осіб позивач не здійснював. Експертним висновком №3036/3037/18-21 від 12.06.2018 встановлено, що на зазначених документах підписи вчинено не позивачем, а іншою особою. 

Протиправне виключення позивача зі складу учасників ФГ "Ланецького", відчуження частки у статутному капіталі господарства за відсутності у сторін договору необхідного обсягу цивільної дієздатності відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України стало підставою для визнання недійсним договору. 

1.5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 залишено без змін.

1.6. Ухвалою Верховного Суду від 25.06.2020 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі №902/196/19 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з поданням ОСОБА_4 клопотання про відмову від касаційної скарги.

1.7. ОСОБА_1 , як особа, що не брала участь в розгляді справи, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 в частині визнання недійсним рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформлене рішенням №8 від 29.12.2015, на підставі якою до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером №   11631050014000414 від 29.12.2015. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформлене рішенням №8 від 29.12.2015, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 11631050014000414 від 29.12.2015.

1.8. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 указує, що 28.11.2019 відбулись збори засновників Фермерського господарства "Ланецького", на яких були прийняті рішення, зокрема, про збільшення складеного (статутного) капіталу господарства із 16   423   180 грн до 16   423   580 грн за рахунок внесення грошового вкладу, а саме: ОСОБА_1 у розмірі 200 грн; ОСОБА_5 у розмірі 200 грн. Залучено грошові вклади від ОСОБА_1 у розмірі 200 грн та надано йому частку у статутному (складеному) капіталі господарства в розмірі 0,095%. Залучено грошові вклади від ОСОБА_5 у розмірі 200 грн та надано їй частку у статутному (складеному) капіталі господарства в розмірі 0,095%. Затверджено новий склад учасників та розподіл часток учасників у статутному капіталі господарства. Затверджено зміни до статуту господарства шляхом викладення його у новій редакції.
Посилається, що на підставі вказаних рішень була проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ФГ "Ланецького", внаслідок чого ОСОБА_1 набув статусу засновника (учасника) ФГ "Ланецького", а також пов`язані з цим права.

Скаржник вважає, що внаслідок ухвалення цих судових рішень ОСОБА_1 було виключено зі складу засновників фермерського господарства за відсутності його волевиявлення та протиправно позбавлено майна у вигляді фактично сплачених коштів до складеного капіталу ФГ "Ланецького", права на отримання частини прибутку, що безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.

Щодо оскаржуваного рішення скаржник стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам пропуску позивачем строку позовної давності. Позивач міг дізнатись про свій остаточний вихід з господарства з актуальної інформації про склад засновників ФГ "Ланецького", яка міститься у ЄДР, а також у зв`язку з поверненням йому 05.01.2016 внеску до статутного капіталу господарства.

ОСОБА_1 подав заяву про уточнення апеляційних вимог в якій просить вважати апеляційні вимоги такими, що викладені в наступній редакції: скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025  закрито апеляційне провадження у справі №902/196/19 за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України, за якою суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. 

2.2. Суд апеляційної інстанції мотивував свої висновки тим, що при винесенні оскаржуваного рішення не вирішувались питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 не мав правового статусу учасника Фермерського господарства "Ланецького" станом на час розгляду справи та ухвалення рішення суду першої інстанції, яке він оскаржує. Таким чином, ОСОБА_1 не був і не міг бути учасником тих правовідносин, які досліджувались судом у цій справі і з приводу яких постановлено рішення. 

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №902/196/19, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, якою просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати для продовження розгляду до Північно-західного апеляційного господарського суду.

3.2. ОСОБА_1 вважає, що на судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушено норми матеріального та процесуального права. При цьому посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №907/780/21, від 18.03.2020 у справі №904/686/19, від 22.06.2021 у справі №910/9672/20, від 15.06.2022 у справі №908/2289/20, від 08.06.2022 у справі №908/1206/20, від 09.09.2021 у справі №916/161/20, від 20.05.2020 у справі №904/393/20, від 14.09.2022 у справі №909/298/21, від 28.03.2023 у справі №911/2446/21, від 29.08.2018 у справі №552/137/15-ц, від 15.05.2018 у справі №911/3210/17, від 08.05.2018 у справі №911/2534/17 та постановах Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі №6-2707цс15, від 01.07.2015 у справі №6-178гс15.

За переконанням скаржника, рішення місцевого господарського суду безпосередньо стосується прав та інтересів останнього.

3.3. Також ОСОБА_1 подано до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного суду, мотивуючи клопотання наявністю виключної правової проблеми.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

4.2. Частиною першою статті 17 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

4.3. Згідно з частиною першою статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

4.4. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

4.5. Аналіз зазначених статей визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому на відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Така правова позиція послідовно та неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 10.09.2020 та від 23.11.2020 у справі №914/1643/19, від 05.11.2020 у справі №912/837/19, від 18.09.2023 у справі №914/1334/20, від 04.10.2023 у справі №910/1005/23, від 16.10.2023 у справі №914/794/21, від 12.03.2024 у справі №910/6180/20, від 17.05.2024 у справі №910/5094/23, від 22.05.2024 та від 10.06.2024 у справі №910/4552/23.

Господарський процесуальний кодекс України покладає на суд апеляційної інстанції обов`язок з`ясувати, чи вирішив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, та встановити наявність чи відсутність правового зв`язку між особою, яка не брала участі у справі (скаржником), і сторонами у справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, тобто скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки та про які саме.

Рішення є таким, що прийняте про права / інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо:

- в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права / інтереси та обов`язки цієї особи або

- у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права / інтереси та обов`язки цієї особи. 

Таким чином, положеннями господарського процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. 

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з наведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

4.6. В обґрунтування доводів стосовно того, що оскаржуване судове рішення прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, ОСОБА_1 зазначив, що 28.11.2019 відбулись збори засновників Фермерського господарства "Ланецького", на яких були прийняті рішення, зокрема, про збільшення складеного (статутного) капіталу господарства із 16   423   180 грн до 16   423   580 грн за рахунок внесення грошового вкладу, а саме: ОСОБА_1 у розмірі 200 грн; ОСОБА_5 у розмірі 200 грн. Залучено грошові вклади від ОСОБА_1 у розмірі 200 грн та надано йому частку у статутному (складеному) капіталі господарства в розмірі 0,095%. Залучено грошові вклади від ОСОБА_5 у розмірі 200 грн та надано їй частку у статутному (складеному) капіталі господарства в розмірі 0,095%. Затверджено новий склад учасників та розподіл часток учасників у статутному капіталі господарства. Затверджено зміни до Статуту господарства шляхом викладення його у новій редакції.

Посилається, що на підставі вказаних рішень була проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ФГ "Ланецького", внаслідок чого ОСОБА_1 набув статусу засновника (учасника) ФГ "Ланецького", а також пов`язані з цим права.

Скаржник вважає, що внаслідок ухвалення цих судових рішень ОСОБА_1 було виключено зі складу засновників фермерського господарства за відсутності його волевиявлення та протиправно позбавлено майна у вигляді фактично сплачених коштів до складеного капіталу ФГ "Ланецького", права на отримання частини прибутку , що безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.

4.7. Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

З огляду на положення статті 84 Цивільного кодексу України, частини п`ятої статті 63 Господарського кодексу України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб. Ця правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №916/978/17.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство має своє найменування,  печатку і штамп. Фермерське господарство діє на основі статуту. У статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Наявність статутного капіталу фермерського господарства дає певний обсяг корпоративних прав особі, частка якої визначається у статутному капіталі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №911/3215/17.

Зміст корпоративних прав визначено статтею 167 Господарського кодексу України, відповідно до якої корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

4.8. Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням місцевого господарського суду вирішено спір між учасниками (засновниками) Фермерського господарства "Ланецького" (станом на момент прийняття оспорюваних рішень загальних зборів учасниками (засновниками) були ОСОБА_3 (25%), ОСОБА_4 (20%), ОСОБА_2 (55%)) щодо виключення ОСОБА_2 зі складу засновників господарства, правомірності прийняття рішень зборів засновників №7 від 10.12.2015, №8 від 29.12.2015, №1/18 від 28.02.2018, №2/18 від 01.03.2018 щодо зміни складу учасників юридичної особи, зміни статутного капіталу та щодо укладення договору купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" від 28.02.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Підставою позову визначено порушення корпоративних прав ОСОБА_2 як учасника Фермерського господарства "Ланецького" у зв`язку з виключенням з господарства поза його волею та порушенням проведення зборів учасників без позивача. 

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 увійшов до складу учасників фермерського господарства на підставі рішення загальних зборів фермерського господарства, які відбулись 28.11.2019. 

Отже, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 не був учасником (засновником) Фермерського господарства "Ланецького" ні на момент прийняття оспорюваних рішень загальних зборів ФГ "Ланецького", ні на момент ухвалення рішення місцевим господарським судом, а тому обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 не вирішувалися питання про права, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 . 

Колегія суддів ураховує, що предметом розгляду у даній справі є вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Фермерського господарства "Ланецького" та договору з підстав порушення його прав, як члена господарства та правомірності його виключення. 

Тобто результат вирішення даної справи залежав лише від встановлення судом наявності/відсутності порушеного права позивача як члена господарства та дотримання вимог закону та статуту щодо його виключення.

При цьому ні у мотивувальній, ні у резолютивній частинах оскаржуваного рішення суд першої інстанції не наводив жодних висновків про права, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 у спірних правовідносинах, а стосувалося виключно дослідження порушення корпоративних прав ОСОБА_2 як учасника Фермерського господарства "Ланецького" у зв`язку з виключенням останнього з господарства поза його волею та порушенням проведення зборів учасників без позивача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на підставі оскаржуваного у даній справі рішення було скасовано реєстраційну дію набуття ним статусу учасника фермерського господарства і він втратив статус учасника господарства, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і ця обставина не може свідчити про порушення оскаржуваним рішенням його прав та/або інтересів з підстав, наведених вище.

Разом з тим, ОСОБА_1 не позбавлений права, в порядку, встановленому чинним законодавством, оскаржити дії реєстратора або звернутися з позовом до суду для визначення розміру статутного капіталу та розміру часток його учасників.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду, оскільки спірні правовідносини у зазначених скаржником справах не є подібними до спірних правовідносин у цій справі.

4.10. Також скаржником подано заяву про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми, в якій останній зазначає,   що існує необхідність у вирішені правових питань, порушених у справі, зокрема чи може особа вважатися такою, права якої не порушені, якщо вона виключена з ЄДР як учасник господарства, чи відповідає таких підхід принципам правової визначеності легітимних очікувань та публічної довіри до ЄДР.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв.

Кількісний ілюструє той факт, що виключна правова проблема має існувати не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. 

З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини: 

- відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема, зокрема, наявність протилежних і суперечливих судових рішень, глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами; 

- невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; 

- необхідність застосування аналогії закону чи права; 

- відсутність національних процесуальних механізмів вирішення виключної правової проблеми іншими способами, ніж із використанням повноважень Великої Палати Верховного Суду тощо;

- вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. 

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання, оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також вирішує, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Виходячи із встановлених судом апеляційної інстанції обставин, наявності спору щодо корпоративних правовідносин, враховуючи предмет та підстави позову, а також того, що скаржником не доведено  наявності неоднакової та суперечливої судової практики з поставленого питання, відповідно, наявності виключної правової проблеми у невизначеній кількості спорів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень частин першої та третьої статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.2. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.3. Статтею 309 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.4. З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, виходячи із доводів та вимог касаційної скарги та враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

6. Судові витрати

6.1. Враховуючи, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 300, 301, 302, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої палати Верховного Суду відмовити.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №902/196/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                   В. Студенець

Судді                                                                                                               С. Бакуліна

                                                                                                                        О. Кібенко