УХВАЛА

26 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа № 922/1187/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Укрнафта"
на рішення Господарського суду Харківської області від 11.07.2025 року 
та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2025
у справі за позовом  Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЕСАТ"
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів 
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЕСАТ"
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
1. Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - ПАТ "Укрнафта") звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЕСАТ" (далі - ТОВ "ТД ЕСАТ", відповідач, позивач за зустрічним позовом) про зобов`язання здійснити заміну товару відповідно до договору від 18.10.2024 № 13/4285-МТР згідно видаткової накладної від 13.11.2024 № 5629 загальною вартістю 71 755,20 грн на товар належної якості, а також стягнути штраф в розмірі 7 175,52 грн за порушення строків поставки згідно пункту 7.1 вказаного договору та штраф в розмірі 15 754,50 грн за невиконання обов`язку щодо заміни товару на товар належної якості згідно пунктом 7.3. договору від 18.10.2024 № 13/4285-МТР.
2. Водночас ТОВ "ТД ЕСАТ" подало зустрічну позовну заяву про стягнення 164 766,20 грн основної заборгованості відповідно до умов договору від 18.10.2024 № 13/4285-МТР, а також 5 576,69 грн інфляційних збитків та 1 644,51 грн 3 % річних.
3. Господарський суд Харківської області рішенням від 11.07.2025, залишеним без змін Східним апеляційним господарським судом у постанові від 14.10.2025, у задоволені первісного позову відмовив повністю, зустрічний позов задовольнив та стягнув з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "ТД ЕСАТ" основну суму заборгованості в розмірі 157 545,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 5 576,69 грн, 3 % річних в розмірі 1 644,51 грн, а також судові витрати (сплачений судовий збір) в розмірі 2 442,40 грн.
4. Акціонерне товариство "Укрнафта" (після зміни назви позивача з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта") (далі - АТ "Укрнафта", позивач, скаржник) через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 11.07.2025 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2025, у якій просить зобов`язати ТОВ "ТД ЕСАТ" здійснити заміну товару, отриманого АТ "Укрнафта" відповідно до договору від 18.10.2024 № 13/4285-МТР загальною вартістю 71 755,20 грн на товар належної якості, стягнути з відповідача штраф в розмірі 7 175,52 грн за порушення строків поставки за договором від 18.10.2024 № 13/4285-МТР, штраф в розмірі 15 754,50 грн за невиконання обов`язку щодо заміни товару на товар належної якості згідно з вказаним договором, а в задоволенні зустрічного позову ТОВ "ТД ЕСАТ" відмовити повністю.
5. Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
6. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Щодо виключних випадків, які є підставою для подання касаційної скарги
7. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
8. Згідно із частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
9. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
12. Отже, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень у випадках, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити: 
13. пункт 1 - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
14. пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
15. пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.
16. Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.
17. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
18. Скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1- 4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності". 
19. У касаційній скарзі АТ "Укрнафта" вказує, що не погоджується з оскаржуваними рішеннями, та подає цю касаційну скаргу через неправильне застосування судом норми матеріального права - частини першої статті 664 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.
20. Позивач вважає, що висновок Верховного Суду необхідно сформувати щодо питання, чи передбачає частина перша статті 664 ЦК України, якою визначено право на встановлення в договорі купівлі-продажу іншого моменту виконання продавцем обов`язку передати товар, застосування умов поставки за Інкотермс 2020 для визначення моменту виконання продавцем обов`язку передати товар, в той час коли за змістом договору момент виконання продавцем обов`язку передати товар не пов`язаний із умовами поставки за Інкотермс 2020, а пов`язаний із іншими умовами.
21. Водночас на думку скаржника суд апеляційної інстанції, застосовуючи норми матеріального права - статті 6,11, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 628, 664, 655, 673- 676, 678, 712 ЦК України не застосував жодного висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.
22. Суд зауважує, що доводи касаційної скарги у більшій мірі зводяться до незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та скаржник не вказує, як, на його думку, такі норми мають застосовуватися у спірних правовідносинах, не обґрунтовує подібність правовідносин та не зазначає, в чому полягає невідповідність оскаржуваних судових рішень висновкам Верховного Суду, не зазначає постанов Верховного Суду, висновки у яких не застосували суди першої та апеляційної інстанцій. 
23. При цьому Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретний випадок, передбачений частиною другою статті 287 ГПК України. 
Щодо доказів про сплату судового збору
24. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
25. Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
26. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені у Законі України "Про судовий збір".
27. Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
28. Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
29. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
30. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" (рік подання позовної заяви у справі № 922/1187/25) прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлено в розмірі 3028,00 грн.
31. Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, від розміру оспорюваної суми.
32. Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий сбір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
33. Верховний Суд зазначає, що у справі суд першої інстанції розглядав позовні вимоги за первісним позовом і за зустрічним позовом та ухвалив рішення за результатами розгляду двох позовів, а скаржник у касаційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції, що залишене без змін судом апеляційної інстанції, повністю.
34. Предметом первісного позову у цій справі є одна вимоги немайнового характеру - здійснити заміну товару, та дві вимоги майнового характеру - стягнути 7 175,52 грн і 15 754,50 грн штрафу, предметом зустрічного позову є вимоги майнового характеру - стягнення основної суми заборгованості в розмірі 157 545,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 5 576,69 грн, 3 % річних в розмірі 1 644,51 грн .
35. Відповідно до частини першої статті 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
36. З урахуванням викладеного на час подання касаційної скарги у справі скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 14 534,40 грн, однак АТ "Укрнафта" до касаційної скарги додало платіжну інструкцію від 03.11.2025 № 100349УГ25 про сплату 6 056,00 грн судового збору за подання касаційної скарги у справі. 
37. Згідно із частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
38. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
39. Отже, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, навести підстави касаційного оскарження судових рішень з обґрунтуванням виключних випадків, визначених частиною другою статті 287 ГПК України, з урахуванням наведеного у цій ухвалі, а також надати до Верховного Суду документ, що підтверджує сплату (доплату) судового збору в сумі 8 478,40 грн за подання цієї касаційної скарги, який має бути перерахований за такими реквізитами: 
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102,
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783,
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ,
- код банку отримувача (МФО): 899998,
- рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007,
- код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055").
40. Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими реквізитами у призначенні платежу для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга, та дата судового рішення, що оскаржується.
41. Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду Харківської області від 11.07.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі № 922/1187/25 залишити без руху.
2. Встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі № 922/1187/25 вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя Г. Вронська