УХВАЛА
13 січня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/22/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В., - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (колегія суддів: Шапран В. В., Буравльова С. І., Андрієнка В. В.) у справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (далі - ПАТ "Запоріжкокс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" (далі - ТОВ "Валідус Спецавто") про стягнення неустойки у розмірі 814 680,00 грн.
24.07.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про задоволення позову.
28.10.2025 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 та прийняв нове рішення про часткове задоволення позову.
20.11.2025 ПАТ "Запоріжкокс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.
11.12.2025 Верховний Суд постановив ухвалу про залишення касаційної скарги ПАТ "Запоріжкокс" без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 19 552,32 грн.
24.12.2025 на виконання зазначеної ухвали, ПАТ "Запоріжкокс" надало до Верховного Суду заяву про усунення недоліків.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу ПАТ "Запоріжкокс" подано із дотриманням вимог статей 287- 291 ГПК України та з урахуванням пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. 
Відповідно до частини четвертої статті 294 цього Кодексу в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про те, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 27.02.2024 у справі № 911/858/22 та від 20.11.2024 у справі № 911/3331/23. У вказаних постановах Верховний Суд сформулював чітку правову позицію, що припис пункту 7 "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України (далі - ГК України) є абсолютно визначеним та не передбачає розширеного чи звуженого тлумачення.
Колегія суддів зазначає, що предметом позову у цій справі є стягнення 814 680,00 грн. Зазначена сума не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року (1 514 000,00 грн).
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Обґрунтовуючи своє право на касаційне оскарження судового рішення у цій справі, ціною позову в якій є сума, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржник вказує, що справа становить значний суспільний, оскільки питання можливості нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання господарського зобов`язання понад шестимісячний строк, передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, безпосередньо впливає на стабільність господарського обороту та забезпечення належного виконання договірних зобов`язань.
У касаційній скарзі позивач вказує, що суспільна важливість питання застосування частини шостої статті 232 ГК України істотно зросла у зв`язку зі змінами, внесеними Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 02.04.2020. Зазначеним Законом розділ ІХ "Прикінцеві положення" ГК України доповнено пунктом 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Скаржник наполягає на наявності значного суспільного інтересу та виняткового значення справи для нього, обґрунтовуючи це необхідністю вирішення правової колізії щодо строків нарахування штрафних санкцій. Ключовим питанням є співвідношення приписів частини шостої статті 232 ГК України (обмеження строком у шість місяців) та пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" цього Кодексу (продовження строків на період карантину COVID-19). Скаржник стверджує, що відсутність єдиної практики тлумачення цих норм створює правову невизначеність для учасників господарського обороту та безпосередньо впливає на можливість ефективного захисту майнових прав у частині стягнення пені за весь період прострочення.
Розглянувши доводи скаржника, колегія суддів погоджується з аргументами скаржника про те, що справа виходить за межі інтересів лише сторін спору. Питання застосування статті 232 ГК України у взаємозв`язку з карантинними нововведеннями має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Усунення розбіжностей у тлумаченні меж відповідальності суб`єктів господарювання сприятиме стабільності господарського обороту та забезпечить передбачуваність судових рішень у подібних правовідносинах.
Розгляд цієї справи Верховним Судом є необхідним для забезпечення принципу правової визначеності та формування сталого підходу до вирішення спорів даної категорії.
Враховуючи обґрунтування скаржником випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, за наявності випадків, передбачених підпунктами "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.
З огляду на зміст частини тринадцятої статті 8 та частини п`ятої статті 301 ГПК України, перегляд оскаржуваних судових рішень здійснюватиметься без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
За змістом статті 295 цього ж Кодексу учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. 
Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то в разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Керуючись статтями 8, 234, 287- 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" та здійснювати перегляд судових рішень у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
2. Відповідач має право подати до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через підсистему "Електронний суд" до 03 лютого 2026 року, відсутність якого не перешкоджає здійсненню касаційного перегляду.
3. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.
4. Витребувати з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/22/24.
5. Надіслати копію цієї ухвали до Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський 
Суддя Л. І. Рогач