УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

12 січня 2026 року 
м. Київ

справа №420/6881/25
адміністративне провадження № К/990/50249/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року (колегія у складі суддів Джабурії О.В., Вербицької Н.В., Кравченка К.В.)
у справі № 420/6881/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФ України в Херсонській області, відповідач, скаржник), в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо прийняття рішення від 06.02.2025 № 213050002475 про відмову у здійснені перерахунку з 01.01.2024 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно заяви від 15.07.2024 та довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.07.2024 № 12-23/104/2024, виданої Херсонським апеляційним судом на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 у справі № 420/7301/24;
- скасувати рішення від 06.02.2025 № 213050002475 про відмову у здійснені перерахунку з 01.01.2024 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з заявою від 15.07.2024;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2024 згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.07.2024 № 12-23/104/2024, виданої Херсонським апеляційним судом;
- зобов`язати відповідача здійснити виплату заборгованості різниці недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з часу подання заяви (15.07.2024) по час набуття чинності зазначеного рішення з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 відмовлено у задоволенні позову.
Надалі Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.11.2025, задовольнивши апеляційну скаргу позивача, скасував зазначене рішення суду першої інстанції від 25.06.2025 та прийняв нове - про задоволення позовних вимог.

03.12.2025 від ГУ ПФ України в Херсонській області до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій відповідач просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025, а натомість залишити в силі рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2025.
Верховний Суд ухвалою від 16.12.2025 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України, надавши при цьому скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме шляхом подання уточненої редакції касаційної скарги із наведеним у ній обгрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених п. 2 ч. 4, пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, та доказів сплати судового збору і направлення паперових копій касаційної скарги іншим учасникам справи (а саме позивачу, який не має електронного кабінету).
16.12.2025 о 21 год. 36 хв. електронна копія зазначеної ухвали Суду була доставлена до електронного кабінету відповідача та в розумінні п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України вважається врученою 17.12.2025.
Строк на усунення недоліків починається з 18.12.2025 та спливає 29.12.2025.
24.12.2025 від скаржника до Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги з долученими до неї примірником касаційної скарги в уточненій редакції, доказами сплати судового збору й направлення паперової копії скарги позивачу цінним листом з описом.

Перевіркою поданої касаційної скарги (в уточненій редакції) встановлено, що підставою для касаційного оскарження рішень судів у справі № 420/6881/25 скаржник визначив п. 1 і 2 ч. 4 ст. 328 КАС України, мотивуючи його неправильним застосуванням судами норм матеріального права без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду з правозастосування, наведеного у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24. Крім того, посилався на пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 названої статті Кодексу.
У контексті наведеного Суд звертає увагу відповідача на те, що за змістом норм ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку. 
Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. При цьому недостатньо самого лише зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
При визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.
Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
У разі ж у разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України, скаржник в касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які б слугували підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Перевіркою поданої у цій справі касаційної скарги (з урахуванням останніх уточнень) встановлено, що скаржник не навів обов`язкових умов у їх сукупності, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку за п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України. Так, Головне управління, вказуючи на неправильне застосування судами під час розгляду справи № 420/6881/25 норм права та покликаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду з постанови від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24 не наводить при цьому аргументів щодо подібності правовідносин. 
У контексті наведеного Суд зазначає, що у кожній справі висновки зроблені виходячи з конкретних, встановлених судами обставин справи за результатами розгляду справи, та ґрунтуються на їх аналізі та оцінці у межах конкретних правовідносин сторін. Тобто, результат вирішення у кожній справі зумовлений конкретними обставинами та оцінкою доказів.
Посилання ж на практику Верховного Суду без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Одночасно скаржник не обґрунтував наявність у цьому випадку підстави касаційного оскарження судових рішень за п. 2 ч. 4 ст. 328, а також обставин, з якими пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 названої статті Кодексу пов`язує виникнення підстав для розгляду в порядку касаційного провадження рішень судів, ухвалених у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.
У взаємозв`язку з цим слід зазначати, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).
У той же час відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, на момент постановлення цієї ухвали відповідач не усунув недоліків, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху. 

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За викладених обставинах, Суд вважає, що ГУ ПФ України в Херсонській області слід повернути касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 420/6881/25.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб