У Х В А Л А

17 грудня 2025 року
м. Київ
справа №184/1920/21
провадження № 61-5453св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М., 
суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,
Ситнік О. М., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 14 березня 2024 року у складі суддів Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М. 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування суми дивідендів, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просили:
- витребувати корпоративні права на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» (далі - ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ») у розмірі - 23,4%  з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ; 
- витребувати корпоративні права на частку, а також частку у статутному капіталі ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» у розмірі - 23,4%  з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ; 
- витребувати у недобросовісного власника ОСОБА_3 грошові кошти, які він отримав у якості дивідендів в період з 06 березня 2013 року по 2019 рік  у розмірі 3 346 012,80 грн на користь ОСОБА_1 ; 
- витребувати у недобросовісного власника ОСОБА_3 грошові кошти, які він отримав у якості дивідендів в період з 06 березня 2013 року по 2019 рік у розмірі 3 346 012,80 грн на користь ОСОБА_2 ; 
- стягнути з ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» на користь 
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 55 000 грн.; 
- стягнути з ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» на користь 
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 55 000 грн; 
-  зобов`язати відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відновити становище ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якості співзасновників товариства, яке існувало до порушення прав та законних інтересів останніх, шляхом виключення недобросовісних власників ОСОБА_3 , ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма - ТВ» шляхом включення до складу співзасновників товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та шляхом проведення реєстрації статуту ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в новій редакції, у зв`язку зі зміною складу його співзасновиків/учасників.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року було прийнято відмову ОСОБА_2 від позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення дивідендів з 06 березня 2013 року по 2019 рік у розмірі 3 346 012,80 грн та в цій частині закрито провадження.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2019 року провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до  ТОВ «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , третя особа - приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Фадєєва Н. О., закрито  в частині вимог про витребування корпоративних прав на частку, а також частку в статутному капіталі ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ; витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4%  з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ; зобов`язання відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відновити становище ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якості співзасновників товариства, яке існувало до порушення прав та законних інтересів останніх, шляхом виключення недобросовісних власників ОСОБА_3 , ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма - ТВ» шляхом включення до складу співзасновників товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та шляхом проведення реєстрації статуту ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» у новій редакції у зв`язку зі зміною складу співзасновників/учасників.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року апеляційну скаргу позивачів було залишено без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2019 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачів по справі на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 березня 
2021 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 до ТОВ «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про витребування у недобросовісного власника ОСОБА_3 кошти, які він отримав у якості дивідендів в період з 06 березня 2013 року 
по 2019 рік у розмірі 3 346 012,80 грн на користь ОСОБА_1 , про відшкодування моральної шкоди з ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі по 55000 грн на кожного та про стягнення судових витрат.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 березня 2021 року скасовано.
Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про витребування суми дивідендів, відшкодування моральної шкоди закрито.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлено про те, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.
Роз`яснено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх право протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Попереджено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про те, що у разі неподання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією, після закінчення строку на її подання матеріали справи будуть повернуті до суду першої інстанції.
01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду через підсистему «Електронний Суд» із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 березня 2024 року заяву
ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією залишено без розгляду.
Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією апеляційний суд дійшов висновку, що заявником пропущений 10-денний строк на звернення до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Так, відповідно до матеріалів справи копію ухвали Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року про закриття провадження було направлено ОСОБА_1 на його електронну адресу  ІНФОРМАЦІЯ_1  та відповідно до довідки про доставку електронного листа 31 жовтня 2023 року вказана ухвала апеляційного суду була доставлена на вищевказану електронну адресу заявника. Відповідно до заяви ОСОБА_1 про видачу судового рішення направленого на адресу Суворовського районного суду м. Одеси, останній просив надіслати копію ухвали саме на його електронну адресу  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
15 березня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 березня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що апеляційний суд не направив заявнику копію оскаржуваної ухвали. Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року позивач отримав лише 26 лютого 2024 року після звернення його до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про надання копії ухвали. Наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа від 31 жовтня 2023 року не свідчить про направлення на електронну адресу позивача саме оскаржуваної ухвали, оскільки того ж числа була постановлена інша ухвала - про відмову у задоволенні клопотання про залишення апеляційної скарги без руху, яка і була направлена позивачу.
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.
У червні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Верховний Суд ухвалою від 07 жовтня 2025 року призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке. 
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією
з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається
ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав
і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій
їх реалізації.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову
у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову
в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу
в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Даний перелік є вичерпним і відсутність у цій нормі ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду клопотання про направлення справи за встановленою підсудністю - є розумним, оскільки не позбавляє особу права звернутися до Господарського суду Одеської області суду з позовом, у випадках передбачених законодавством.
Отже, ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду клопотання про направлення справи за встановленою підсудністю не підлягає касаційному оскарженню (висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 28 листопада 2023 року у справі № 359/7392/15-ц та від 18 вересня 2025 року у справі № 750/12323/23). 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити. 
Зважаючи на викладене, оскільки Верховний Суд помилково відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, яка не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.
Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування суми дивідендів, відшкодування моральної шкоди, закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік