ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/17341/22
касаційне провадження № К/990/35697/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової Р.Ф., 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна тютюнова компанія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 (суддя Юхтенко Л.Р.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 (головуючий суддя - Семенюк Г.В., судді - Домусчі С.Д., Шляхтицький О.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна тютюнова компанія» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна тютюнова компанія» (далі - Товариство, позивач, платник) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - Управління, відповідач, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.08.2022 №5128/15-32-07-07-23, від 11.11.2022 №9069/15-32-07-07-23.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач послався на протиправність і безпідставність оспорюваних податкових повідомлень-рішень з підстав порушення прав позивача, оскільки пеня за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами нарахована контролюючим органом всупереч положенням Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі - Закон №2473-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Платник зазначає, що положеннями статті 13 Закону №2473-VIII законодавець закріпив таку підставу для припинення нарахування пені за порушення граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами як зупинення виконання контракту через дію форс-мажорних обставин.
Позивач вважає, що застосування до позивача Указом Президента України від 03.04.2021 №140/2021 персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є форс-мажорними обставинами у розумінні Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР (далі - Закон №671/97-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Закону №2473-VIII.
Також, Товариство посилається на те, що пеня, нарахована за порушення резидентом строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є одним із різновидів пені у розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, та, відповідно її нарахування у період з 01.03.2020 по 01.07.2023 суперечить положенням абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. 
Позивач вважає, що контролюючий орган безпідставно нарахував йому пеню за порушення граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами з підстав того, що до Товариства застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), які унеможливлюють виконання будь-яких економічних та фінансових зобов`язань, у зв`язку з якими повністю зупинена господарська діяльність, а також, з підстав обставин, що склались на території України з встановленням карантину та запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV2, та засвідченням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), у зв`язку з запровадженням воєнного стану в Україні.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05.04.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023, у задоволенні позову відмовив. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що контролюючим органом в межах наявних повноважень та за наявності обґрунтованих підстав щодо порушення норм валютного законодавства правомірно застосовані до платника штрафні санкції у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Позивач у касаційній скарзі покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 13 Закону №2473-VIII у взаємодії із частиною другою статті 6 Закону України «Про санкції» та абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, які в даному випадку повністю суперечать між собою; відсутність правового висновку щодо можливості та порядку застосування відповідальності, визначеної статтею 13 Закону №2473-VIII під час перебування особою під обмежувальними заходами (санкціями) (зокрема, повне блокування фінансово-господарської діяльності) та пріоритетності дії Закону України «Про санкції» перед нормами Закону №2473-VIII. Також, позивач зазначає про відсутність висновку щодо застосування пені, передбаченої статтею 13 Закону №2473-VIII, під час дії мораторію на проведення перевірок в період дії карантину щодо особи, відносно якої застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).
Товариство доводить неврахування судами, що пеня, нарахована за порушення резидентом строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є одним із різновидів пені у розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України та, відповідно, її нарахування у період з 01.03.2020 по 01.07.2023 суперечить положенням абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Також, скаржник покликається на неврахування судами, що позивач був позбавлений можливості врегулювати договірні відносини з урахуванням загальнодоступних правил валютного контролю, не мав можливості отримати товар або повернення грошових коштів у встановлені законодавством строки з підстав застосування до нього персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 06.11.2023 відкрив касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою позивача та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав до суду, що не перешкоджає розгляду справи. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 14.01.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив її до розгляду з 15.01.2026.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов наступних висновків.
Судами попередніх інстанцій установлено, що Товариство зареєстроване 18.04.2019, номер запису 15561020000069946, перебуває на обліку в Управління. Основним видом діяльності є: 12.00 - виробництво тютюнових виробів.
Указом Президента України від 03.04.2021 №140/2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), до списку якого увійшло й Товариство (пункт 16 Списку). 
Контролюючим органом на підставі направлення від 11.07.2022 №3845/15-32-07-08-06, відповідно до підпункту 191.1.4 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту «б» підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України та отриманої податкової інформації від Національного банку України, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, надісланої ДПС листом від 08.02.2022 № 2354/7/99- 00-07-07-02-07, на підставі наказу Управління від 08.07.2022 №1725-п, в період з 20.07.2022 по 26.07.2022 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій за зовнішньоекономічним контрактом від 18.12.2020 №SEC-01/20 (дата здійснення операції - 29.12.2020) за період з 18.12.2020 по дату закінчення документальної позапланової виїзної перевірки, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за наслідками якої складено акт від 02.08.2022 №4824/15-32-07-07-18/42960922 (далі - акт перевірки).
Актом перевірки встановлено порушення платником вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, а саме: статті 13 (пункти 1, 3) Закону № 2473-VIII та пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 (далі - Положення № 5).
Зокрема, у акті перевірки було вказано, що Товариство (Покупець), в особі директора Боровського Ігоря Васильовича, що діє на підставі статуту, було укладено контракт від 18.12.2020 № SEC-01/20 з компанією FDS DOO SARAJEVO, Боснія і Герцеговина (Sarajevo, at Pofalicka street 5, Bosnia and Herzegovina, UNICREDIT BANK dd ВІН. Kardinala Stepinca, 88000 Mostar, Bosnia and Herzegovina IBAN: BA39338730480534 Swift code: UNCRBA22) (Продавець) в особі генерального директора Мустафи Бибич.
Предмет контракту: Продавець повинен зробити тютюнову суміш CTSEC01 на замовлення Замовника в кількості 29700 кг. Умови оплати - Тютюнова суміш 4,50 Євро за 1 кг. Покупець оплачує вартість замовлення заздалегідь, а саме 30% відразу після розміщення замовлення і 70% до виробництва. Транспортування товару до місця призначення забезпечується Покупцем. Покупцеві надається можливість дозволити Продавцю організувати до кінцевого пункту призначення, всі ризики і витрати лягають на Покупця. Загальна сума контракту - 133650,00 Євро. Платежі по даному контракту здійснюються в Євро. Умови поставки - FCA Сараєво. Строк дії договору - з моменту підписання до виконання. На виконання умов контракту від 18.12.2020 №SEC-01/20 Товариством здійснено оплату на користь нерезидента FDS DOO SARAJEVO (Боснія і Герцеговина) з поточного рахунку НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ "БАНК ВОСТОК", у сумі 141300,00 Євро (4890796,52 грн), а саме: 29.12.2020 в сумі 133650,00 Євро (4630411,17 грн), граничний термін надходження товару 28.12.2021; 14.01.2021 в сумі 7650,00 Євро (260385,35 грн). 
Імпортна продукція від FDS DOO SARAJEVO (Боснія і Герцеговина) не надійшла.
Станом на 26.07.2022 у Товариства по Контракту від 18.12.2020 №SEC-01/20 обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 141300,00 Євро (4890796,52 грн).
Директор Товариства надав пояснення, що Указом Президента України від 03.04.2021 №140/2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" Товариство увійшло до санаційного списку РНБО з 03.04.2021 до 03.04.2024.
Відповідно до Закону України "Про санкції" до Товариства застосовано обмежувальні заходи, у тому числі: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 4) припинення дії торговельних угод, спільних проєктів та промислових програм у певних сферах, зокрема, у сфері безпеки та оборони.
У зв`язку із застосуванням санкцій Товариство не мало можливості для отримання товару або повернення коштів в встановлені законодавством терміни.
Підприємство 15.05.2021 звернулося до Верховного Суду з позовом до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу від 03.04.2021 №140/2021, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)". Ухвала про відкриття провадження у справі за позовом Товариства до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу від 03.04.2021 №140/2021 в частині набрала законної сили 20.05.2021, справа №9901/158/21. Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2024 позовну заяву Товариства до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування Указу в частині було залишено без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили 09.11.2024.
Перевіркою встановлено, що суб`єкт господарювання за перевіряємий період з 18.12.2020 по 26.07.2022: не отримував висновки щодо продовження граничних строків розрахунків, за окремими операціями з експорту та/або імпорту товарів, встановлених Національним банком України; - не отримував Довідки (сертифікати) щодо підтвердження форс-мажорних обставин; - не звертався до судових органів про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання умов зовнішньоекономічного договору (контракту).
Відповідно підпункту 1 пункту 22 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 (із змінами і доповненнями), статті 20 Закону України "Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" у редакції, що діє з 28.04.2020, підпункту 1 пункту 9 розділу III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7 (із змінами і доповненнями), сума заборгованості у розмірі 7650,00 Євро (260385,35 грн) є незначною та граничні строки розрахунків не поширюються на дану операцію з імпорту товару за контрактом від 18.12.2020 №SEC-01/20, укладеним з нерезидентом FDS DOO SARAJEVO (Боснія і Герцеговина).
З цих підстав контролюючим органом встановлено порушення вимог пунктів 1, 3 статті 13 Закону №2473-VIII, пункту 21 розділу 1 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземні валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, в частині недотримання термінів розрахунків за імпортними операціями по контракту 18.12.2020 № SEC-01/20, укладеному компанією FDS DOO SARAJEVO (Боснія і Герцеговина) в сумі 133650,00 Євро на 209 днів.
Таким чином, перевіркою встановлено порушення вимог пунктів 1, 3 статті 13 Закону № 2473-VIII з урахуванням пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, із змінами і доповненнями, в частині ненадходження товару по контракту від 18.12.2020 № SEC-01/20 з FDS DOO SARAJEVO (Боснія і Герцеговина) у сумі 133650,00 Євро, прострочену дебіторську заборгованість в сумі 133650,00 Євро по розрахунках з FDS DOO SARAJEVO (Боснія і Герцеговина) за контрактом від 18.12.2020 N°SEC-01/20.
Заперечень до акту перевірки Товариство до контролюючого органу не надало.
Також, судами встановлено, що у зв`язку з відмовою від підпису та отримання примірника акту перевірки директором Товариства, 02.08.2022 контролюючий орган сформував акт № 1078/15-32-07-07-18 про неможливість підписання та вручення акта документальної позапланової виїзної перевірки. 
Відповідно до зведених даних щодо імпортних операцій у розрізі контрагентів - нерезидентів, укладених контрактів та стан розрахунків Товариство за період з 18.12.2020 по 26.07.2022 зазначено, що на підставі контракту № 18.12.2020 № SEC-01/2, покупцем сплачено кошти в сумі 133650,00 Євро (4630411,17 грн) відповідно до платіжного документу № 3 від 29.12.2020 з граничним строком надходження товарів/послуг - 28.12.2021, однак товар за вказаними коштами - не надходив. У зв`язку з цим нараховано пені на суму 2584355,66 грн. 
На підставі вказаного контракту, покупцем сплачено кошти в сумі 7650,00 Євро (260385,35 грн) відповідно до платіжного документу № 6 від 14.01.2021 з граничним строком надходження товарів/послуг - 13.01.2022, однак товар за вказаними коштами не надходив. Пеня не нарахована - незначний розмір валютної операції відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу ІІІ, підпункту 7 пункту 2 розділу І Положення №5.
Відповідно до розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях, за період порушення граничних строків розрахунків з 29.12.2021 по 26.07.2022 на 209 днів сума простроченої заборгованості складає 133650,00 євро, ставка пені складає 0,3% за кожен день прострочки, а саме: 2584355,66 грн. 
На підставі акту перевірки контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 22.08.2022 №5128/15-32-07-07-23, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 2584355,66 грн за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства.
Позивач не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням звернувся зі скаргою (за вих. № 02/09 від 02.09.2022) до Державної податкової служби України, в якій просив визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
За наслідками адміністративного оскарження прийнятого податкового повідомлення-рішення ДПС України прийнято рішення від 26.10.2022 №13275/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги, відповідно до якого ДПС вважає, що доводи та обґрунтування скаржника не знайшли свого підтвердження під час проведення процедури адміністративного оскарження.
Також, ДПС України зазначає, що під час проведення процедури адміністративного оскарження з`ясовано, що ГУ ДПС в Одеській області не вірно визначено кількість днів прострочення розрахунків по контракту, що вплинуло на зменшення суми пені розрахованої за результатами документальної позапланової перевірки скаржника на 12365,34 грн.
А тому, ДПС України залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 22.08.2022 та збільшила суму пені зазначеного податкового повідомлення рішення. 
На підставі наведеного рішення ДПС України 11.11.2022 сформовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 9069/15-32-07-07-23 про збільшення суми пені на 12365,34 грн. 
Не погодившись із прийнятими податковими повідомлення-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Між сторонами немає спору щодо встановленого контролюючим органом факту порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Натомість, виник спір щодо правомірності нарахування контролюючим органом пені за цим фактом на підставі положень ПК України та Закону №2473-VIII.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ врегульовані Законом №2473-VIII, який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.
Стаття 13 Закону №2473-VIII визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Так, частиною першою статті 13 Закону №2473-VIII передбачено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно з вимогами частини другої статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання..
Частина п`ята цієї норми визначає, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). 
Водночас, частина шоста статті 13 Закону №2473-VIII передбачає, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.
Верховний Суд акцентує увагу, що законодавцем передбачено випадок не застосування фінансової відповідальності у вигляді нарахування пені (зупинення строку нарахування пені) лише у разі виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання контрагентом договору.
Встановлення наявності/відсутності обставин для зупинення перебігу строку розрахунків та відповідно зупинення нарахування пені у період дії форс-мажорних обставин є функціональними обов`язками контролюючих органів у відповідності до приписів підпункту 19-1.1.34 статті 19-1 ПК України, які повинні визначати суми податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у разі встановлення порушення платником податків валютного законодавства.
Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За правилами підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України наявність/відсутність підстав для нарахування грошового зобов`язання встановлюється під час здійснення заходів податкового контролю шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно, у разі проведення перевірки контролюючим органом, платник податків має право надати контролюючому органу документи на підтвердження, у даному випадку наявності форс-мажорних обставин, та їх впливу на неможливість виконання договірних зобов`язань контрагентом.
Жодним нормативно-правовим актом не обмежено платника податків у надані контролюючому органу будь-яких документів та письмових пояснень на його розсуд, які повинні бути прийняті та ретельно перевірені.
Відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02 січня 2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).
Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24.02.2022 з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18).
Постановою Правління Національного банку України №68 від 04.04.2022 Постанову №18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».
В подальшому, до пункту 142 Постанови №18 вносились зміни і з 07.06.2022 цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07.07.2022 - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ №113, №142 відповідно).
Таким чином, за загальним правилом експорт та імпорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого Національним банком України, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05.04.2022 такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану Національний банк України змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05.04.2022 по 07.06.2022 такі строки становили 90 календарних днів, з 07.06.2022 по 07.07.2022 - 120 календарних днів, з 07.07.2022 - 180 календарних днів. При цьому, змінені Постановою №18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05.04.2022.
Щодо застосування до спірних правовідносин абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Відповідно до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу«Перехідні положення» ПК України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.07.2024 у справі №240/25642/22 сформулював висновок, відповідно до якого, з 01.01.2021 пеня, нарахування якої встановлено частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу«Перехідні положення» ПК України.
Окрім того, судова палата у зазначеній справі дійшла висновку відносно застосування приписів підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 ПК України (яким встановлено, що пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадках, передбачених цим Кодексом) на правовідносини з нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків в іноземній валюті, зазначивши, що пеня, як міра відповідальності, яка нараховується за порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, врегульована спеціальним Законом, відповідно на таку (пеню) не розповсюджуються положення підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 ПК України, за аналогією з положеннями абзацу 11 пункту 52-1 та підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Верховним Судом здійснено відступ від висновку, викладеного в постановах від 15.02.2024 у справі №420/1538/23 (який помилково застосовано судами попередніх інстанцій), від 28.03.2024 у справі №380/17879/22, від 13.05.2024 у справі №420/11208/23 про неможливість нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на нарахування пені в період дії карантину, у відповідності до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу«Перехідні положення» ПК України.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками, сформульованими Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.02.2025 у справі №520/2941/24.
Щодо підстав для звільнення від відповідальності у зв`язку з випадком надзвичайних та невідворотних обставин (форс-мажору), колегія суддів зазначає наступне. 
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває до теперішнього часу.
Згідно з частиною першою статті 617 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
Згідно з абзацом першим частини 6 статті 13 Закону № 2473-VIII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Абазом другим цієї норми визначено, що підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР (далі - Закон №671/97-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5) (далі - Регламент).
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1 статті 141 Закону №671/97-ВР)
Відповідно до частини другої статті 141 Закону №671/97-ВР форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами (пункт 6.1 Регламенту).
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (пункт 6.2 Регламенту).
Таким чином, аналізуючи наведені норми законодавства, слід зазначити, що в окремих випадках суб`єкти господарювання або фізичні особи можуть звернутись до Торгово-промислової палати в Україні або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати по окремому договору, або з окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин, з метою підтвердження виникнення/закінчення дії форс-мажорних обставин, про що заявник може отримати сертифікат.
Однак, як установлено судами попередніх інстанцій, позивач до суду не надав доказів на підтвердження звернення до відповідних органів з метою засвідчення настання форс-мажорних обставин, що стали підставою для неможливості виконання умов контракту.
Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про наявність форс-мажорних обставин, що стали підставою для неможливості виконання умов контракту.
Стосовно доводів скаржника про накладення на Товариство персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), що позбавило платника починаючи з 03.04.2021 можливості врегулювати договірні відносини з урахуванням загальнодоступних правил валютного контролю, зокрема, отримання товару або повернення грошових коштів у встановлені законодавством строки, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що норми Закону України «Про санкції» спрямовані на обмеження прав конкретної особи (порушника) самостійно розпоряджатися власними активами на свою користь та/або з метою виконання своїх зобов`язань перед іншими особами, та не містять заборони щодо примусового виконання судових рішень стосовно клієнтів-боржників, до яких застосовано санкції "блокування активів" та/або "зупинення фінансових операцій", особами, на яких законом покладено такі функції. Покладені на позивача обмеження стосуються саме його самостійного розпорядження власними активами на свою користь, однак виконання договору з боку контрагента, а саме поставки товару на сплачену позивачем суму не відноситься до обмежень покладених РНБО України і не є форс-мажорними обставинами для позивача щодо виконання умов договору, адже відповідно до матеріалів справи кошти за неотриманий товар було сплачено позивачем у повному обсязі до введення в дію рішення РНБО.
Відповідно до статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.
Разом з тим, судами установлено, що позивач до матеріалів справи не надав доказів на підтвердження звернення до суду в Україні або Міжнародного комерційного арбітражного суду з метою стягнення з контрагента за договором сплачених коштів або отримання за договором товару за яких сплачено кошти.
З огляду на наведені встановлені судами обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що податковим органом в межах наявних повноважень та за наявності обґрунтованих підстав щодо порушення норм валютного законодавства було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які у свою чергу є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.
За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 241 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. 
Таким чином, зважаючи на обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що ухвалені у справі судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна тютюнова компанія» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова