УХВАЛА

20 січня 2026 року 
м. Київ

справа №990/16/26
адміністративне провадження №П/990/16/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стародуба О.П., Шарапи В.М.,
перевіривши матеріали позовної заяви компанії СКАЙЛАВ ЛТД (SKYLOVE LTD) до Президента України про визнання протиправним та скасування указу в частині,-
ВСТАНОВИВ:
15.01.2026 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява компанії СКАЙЛАВ ЛТД (SKYLOVE LTD) до Президента України, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 10.03.2023 №145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10.03.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію пункту 178 додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10.03.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», що стосується його.
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Перевіривши цю позовну заяву на відповідність вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно з положеннями пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Правові акти індивідуальної дії адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.
Предметом оскарження в межах заявленого позову є Указ Президента України від 10.03.2023 №145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10.03.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію пункту 178 додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10.03.2023, який оприлюднений та введений в дію 14.03.2023.
При цьому, оскаржуваний позивачем в частині Указ Президента України є актом індивідуальної дії, оскільки не містить загальнообов`язкових правил поведінки, передбачає індивідуалізовані приписи щодо запровадження санкцій до конкретних фізичних і юридичних осіб; адресований цим особам; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямований на тимчасове обмеження прав конкретних осіб, у зв`язку з чим за відсутності в процесуальному законі особливого порядку обрахунку строку звернення до суду з позовом про скасування такого указу, до спірних правовідносин підлягає застосуванню установлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.
Цю позовну заяву було подано до Верховного Суду лише 15.01.2026, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.
Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яку обгрунтовує посиланням на ряд обставин, які на його думку свідчать про поважність причин його пропуску. Так скаржник зазначає, що ані Президент України, ані Рада національної безпеки та оборони України йому не повідомляли про застосування відносно нього персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Крім того, інформація про введення санкцій щодо нього не була йому доступна, оскільки він зареєстрований та здійснює діяльність у Республіці Кіпр і, відповідно, не мав можливості дізнатися про факти застосування санкцій із офіційних друкованих видань України (зокрема, газети «Урядовий кур`єр» та «Офіційний вісник України»), а тому, з посиланням на критерії оцінки причин пропуску строку, сформовані Верховним Судом, а також практику Європейського суду з прав людини, позивач вважає, що він має право на поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Перевіривши такі доводи, колегія суддів зазначає таке.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Верховний Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Колегія суддів наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Указ Президента України від 10.03.2023 №145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» опублікований 14.03.2023 у газеті «Урядовий кур`єр» №51.
Таким чином, про існування оскаржуваного в цій справі указу позивач мав можливість дізнатись з 14.03.2023 - з моменту його офіційного оприлюднення. 
При цьому, доводи позивача стосовно того, що про прийняття спірного в цій справі указу він не був повідомлений відповідними суб`єктами владних повноважень та не мав доступу до інформації про введення санкцій через свою реєстрацію та діяльність у Республіці Кіпр є необґрунтованими та не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки газета «Урядовий кур`єр» є відкритим та загальнодоступним джерелом інформації, і позивач не був позбавлений можливості ознайомитися зі змістом зазначеного указу Президента України з дня його офіційної публікації незалежно від свого місця перебування. До того ж, відсутність підтверджених доказів неможливості доступу до цієї інформації також виключає розгляд зазначеної причини як поважної.
Аналогічний висновок щодо визначення моменту початку відліку строку на оскарження індивідуально-правового акту зробила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22.01.2020 у справі №9901/518/19, від 05.02.2020 у справі №9901/520/19.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання наведених позивачем причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними.
Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на викладене вказану вище позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначеного недоліку позовної заяви шляхом надання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 248, 266 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву компанії СКАЙЛАВ ЛТД (SKYLOVE LTD) до Президента України про визнання протиправним та скасування указу в частині - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук

судді А.Ю. Бучик

В.М. Кравчук

О.П. Стародуб

В.М. Шарапа