ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/467/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 
за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.
за участю представників: 
відповідно до протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025
(Суддя - Міньковський С.В.)
на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025
(Суддя - Міньковський С.В.)
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025
(Колегія суддів: Тарасова І.В. - головуючий, Крестьянінов О.О., суддя Медуниця О.Є.)
у справі № 922/467/25
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність 
ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 у справі №922/467/25 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність    ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Тищенко О.І.; попереднє засідання господарського суду призначено на 20.05.2025.
2. Після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання неплатоспроможним АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до господарського суду з заявою (вх.№10477/25 від 29.04.2025) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 на суму 4508942,39 грн, з яких: 2583979,59 грн - вимоги другої черги задоволення, 1924962,80 грн (пеня) - вимоги третьої черги задоволення, та судовий збір у розмірі 4844,80 грн.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
3. Оскаржується ухвала Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/467/25, якою грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника визнано частково у розмірі 2978986,95 грн, з яких: 2147424,67 грн (основний борг - друга черга) та 831562,28 грн (пеня - третя черга), а також 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору (позачергово). Решту грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника у розмірі 1529955,44 грн відхилено.
4. Оскаржується ухвала попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/467/25, якою визнано такий розмір грошових вимог кредиторів: - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника у розмірі 2978986,95 грн, з яких: 2147424,67 грн (основний борг - друга черга) та 831562,28 грн (пеня - третя черга), а також 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору (позачергово).
5. Також оскаржується постанова Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025, якою ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025, винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами у справі та ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/467/25 залишено без змін.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
6. До Верховного Суду від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025, ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі №922/467/25 у частині відмови у визнанні грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника у розмірі 1528702,67 грн й прийняти в цій частині нове рішення, яким: визнати грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 1 528 702, 67 грн, які в сумі 436 554, 92 грн (проценти) підлягають включенню до другої черги задоволення реєстру вимог кредиторів боржника; в сумі 1 092 147, 75 грн (пеня) підлягають включенню до третьої черги задоволення реєстру вимог кредиторів боржника.
7. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:
7.1. Скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та вказує, що судами попередніх інстанції в оскаржуваних судових рішеннях були порушені та неправильно застосовані норми матеріального права - ст. 611, ч.2 ст.625, ст.629, ст. 1050 Цивільного кодексу України, порушені норми процесуального права - ст. 236 ГПК України, а також вказані норми права були застосовані судами без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:
- у справі №127/15672/16-ц від 08.11.2019, у справі №723/304/16-ц від 23.10.2019, у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, у справі № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019, у справі №461/10610/13-ц від 10.04.2019, у справі №912/1120/16 від 04.02.2020 (щодо стягнення за період до прострочення боржника процентів від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення - річних процентів відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошової суми, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання);
- від 05.03.2019 у справі №5017/1987/2012, від 10.06.2020 у справі №903/191/19, від 10.11.2020 у справі №903/802/18 , від 16.12.2020 у справі № 912/1433/16, від 10.12.2020 у справі № 910/3262/16, постанові ВП ВС від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) (щодо правомірності нарахування процентів річних за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі, визначеному договором);
- від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (що суд самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню);
- у постанові Великої палати ВС від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) тощо (що неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане; період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується).
Відзиви
8. Відсутні.
Інші заяви та клопотання
9. Відсутні.
Розгляд касаційної скарги Верховним Судом
10. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін виходячи з наступного.
11. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
12. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:
29.04.2025 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до господарського суду з заявою з грошовими вимогами до боржника (з урахуванням уточнень), відповідно до якої заявник просив визнати вимоги на загальну суму 4508942,39 грн, з яких:
- за договором №б/н, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк», як банком, та ОСОБА_1 , як позичальником, шляхом підписання    ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 31.07.2012, який є договором приєднання в сумі 3218,56 грн (з яких: 2519,18 грн - заборгованість за кредитом; 699,38 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом);
- за договором №б/н, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк», як банком, та ОСОБА_1 , як позичальником, шляхом підписання    ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 29.01.2019, який є договором приєднання у сумі 3840,51 грн (з яких: 2505,54 грн - заборгованість за кредитом; 82,20 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1252,77 грн - пеня);
- за договором поруки №38156947LGP/DP від 02.09.2015, укладеним між    ОСОБА_1 , як поручителем, та АТ КБ «ПриватБанк», як кредитором, у забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Арілл» за договором №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж» у розмірі 4501883,32 грн, з яких: 982248,57 грн - заборгованість за кредитом, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 у справі №922/2988/18; 1573811,71 грн - заборгованість за процентами (у сумі 1137256,79 грн - за рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 у справі №922/2988/18 та 436554,92 грн донараховані проценти (за період: з 20.10.2018 по 26.06.2019); 1923710,03 грн - пеня (831562,28 грн - за рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 у справі №922/2988/18 та 1092147,75 грн донарахована пеня (за період: з 20.10.2018 по 12.03.2020), а також 22113,01 грн - судовий збір у справі №922/2988/18.
Як свідчать матеріали справи, 31.07.2012 між АТ КБ «ПриватБанк», як банком, та боржником - ОСОБА_1 , як позичальником, підписаний кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Згідно з випискою, розрахунком заборгованості, довідкою про видані картки та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки,    ОСОБА_1 з 31.07.2012 користується кредитним лімітом картки «Універсальна» (раніше - Gold credit, Универсальная GOLD, Универсальная WORLD ), та через невиконання його зобов`язань з повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом, - станом на 26.03.2025 (дату, що передує даті відкриття провадження справі №922/467/25) заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором перед банком складає 3218,56 грн, з яких: - 2519,18 грн - заборгованість за кредитом; - 699,38 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом за період: з 01.01.2020 по 31.07.2020.
29.01.2019 між АТ КБ «ПриватБанк», як банком, та ОСОБА_1 , як позичальником, підписаний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Банк зазначає, що ОСОБА_1 з 15.11.2019 користується кредитним лімітом картки Internet card, й через невиконання його зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, станом на 26.03.2025 (дату, що передує даті відкриття провадження справі №922/467/25) заборгованість ОСОБА_1 за цим договором складає 3840,51 грн, з яких: - 2505,54 грн - заборгованість за кредитом; - 82,20 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 04.12.2019 по 31.12.2021; - 1252,77 грн - пеня. АТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що вищевказана заборгованість підтверджується випискою, розрахунком заборгованості, довідкою про видані картки та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.
26.02.2013 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арілл» укладений договір банківського обслуговування (поточного рахунку) №б/н шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки від 26.02.2013 та приєднання останнього до публічної оферти надання банківських послуг.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 у справі №922/2988/18, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ТОВ «Арілл» та фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж» у розмірі 2951067,64 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 982248,57 грн, заборгованості за відсотками - 1137256,79 грн та заборгованості по пені - 831562,28 грн. Також з фізичної особи ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» 22113,01 грн судового збору.
Вказаним рішення, зокрема, встановлено, що 06.08.2014 ТОВ «Арілл» звернулося до банку з заявкою №1678 про надання послуг на умовах «Гарантований платіж», що визначений розділом 3.2.2 умов та правил надання банківських послуг й відкрито поновлювальну кредитну лінію з лімітом 1000000 грн для виконання клієнтом платежів по заявкам на договірне списання з датою виконання в майбутньому (гарантованим платежам), не переривальним строком повернення кредиту, які можуть змінені або відмінені позичальником за згодою отримувача.
Заявки на гарантований платіж, разом з умовами й правилами надання банківських послуг, тарифи банку складають договір за послугою «Гарантований платіж» від 06.08.2014.
Крім того, 02.09.2015 у забезпечення виконання умов договору від 06.08.2014 за угодою - приєднанням до розділу 3.2.2 «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» умов та правил надання банківських послуг» між ПАТ КБ «ПриватБанк» та боржником ОСОБА_1 (далі - поручитель), укладений договір поруки №38156947LGP/DP, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Арілл» зобов`язань за угодою-приєднання до розділу 3.2.2 «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» умов та правил надання банківських послуг», далі угода, по сплаті: процентної ставки за користування кредитом: за період користування згідно з пунктом 3.2.2.2 угоди - 36% річних та сплати 56% річних у разі порушення строків повернення кредиту; винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, а також кредиту в сумі 740000 грн.
Умовами пункту 1.2 договору встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором (банком) за виконання зобов`язань за угодою у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з цим пунктом поручитель відповідає перед кредитором усіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.
Станом на 19.10.2018 свої зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» виконав належним чином, своєчасним проведенням гарантованих платежів, ініційованих банком, проте ТОВ «Арілл» не повернуло отримані кошти у повному обсязі для погашення заборгованості за заявками, здійсненими за період: з 17.11.2016 по 14.12.2016 на проведення гарантованих платежів за рахунок кредитних коштів поновлювальної лінії у загальній сумі 982248,57 грн, у зв`язку з чим банком нараховано відсотки за користування кредитом, штрафні санкції (пеню) за неналежне виконання зобов`язань.
У подальшому, у зв`язку з невиконанням ТОВ «Арілл» договору №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж» банк звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ «Арілл» та ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ТОВ «Арілл» та фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за договором №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж» у розмірі 2951067,64 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 982248,57 грн, заборгованості за відсотками - 1137256,79 грн та заборгованості по пені - 831562,28 грн, який задоволений рішенням від 20.02.2019 у справі №922/2988/18.
Господарським судом у даній справі встановлено, що: - заявлені грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до боржника за договором №б/н від 31.07.2012 у сумі 3218,56 грн, з яких: 2519,18 грн - заборгованість за кредитом, 699,38 грн- відсотки за користування кредитом за договором №б/н від 31.07.2012;
- грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до боржника за договором №б/н від 29.01.2019 у загальному розмірі 2587,74 грн, у частині: 2505,54 грн - заборгованість за кредитом та 82,20 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом;
-грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до боржника за договором поруки №38156947LGP/DP від 02.09.2015, укладеного у забезпечення виконання умов договору №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж» у загальному розмірі 2973180,65 грн, що складається: з заборгованості за кредитом - 982248,57 грн, заборгованості за відсотками - 1137256,79 грн, заборгованості по пені - 831562,28 грн та боргу зі сплаті судового збору у розмірі 22113,01 грн, підтверджені належними доказами, у тому числі, рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 у справі №922/2988/18, відтак, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо нарахованої пені у розмірі 1252,77 грн за договором №б/н від 29.01.2019, донарахованих процентів у розмірі 436554,92 грн, донарахованої суми пені у розмірі 1092147,75 грн за період з 20.10.2018 по 12.03.2020 за договором поруки №38156947LGP/DP від 02.09.2015, укладеного у забезпечення виконання умов договору №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж», після винесення судового рішення у справі №922/2988/18, господарський суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та відхилив заявлені кредиторські вимоги в цій частині.
13. Окрім того, суди попередніх інстанцій встановили, що:
- З розрахунку заборгованості за договором №б/н, укладеним 29.01.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 31.05.2023, убачається, що банком за період: з 15.11.2019 по 31.05.2023 нараховано пені - 0,00 грн, заборгованість за пенею за накопичувальним підсумком за вищевказаний період також становить 0,00 грн (а.с.38, том 2).
- Водночас, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.01.2019, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 26.03.2025, розмір пені за період: з 01.06.2023 по 26.03.2025 за накопичувальним підсумком становить 1252,77 грн (а.с.38 (на звороті)-39, том 2).
- У ході розгляду справи представником банку зазначено, що боржнику за договором №б/н від 29.01.2019 за період: з 04.12.2019 по 31.12.2021, нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 40,8% річних у сумі 2152,42 грн, у подальшому ця сума була перенесена в другу частину розрахунку, що починається з 01.06.2023, однак розділена на дві частини: 2152,42 грн = 82,20 грн (відсотки) + 2070,22 грн (пеня). Нараховані проценти частково трансформувались у пеню у розмірі 1252,77 грн (2070,22 грн - 817,45 грн (списання)).
14. З наведених обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що будь-яких обґрунтованих пояснень, підтверджених належними та допустимими доказами, як у суді першої, так і апеляційної інстанцій, щодо тієї обставини: яким чином нараховані відсотки у розмірі 2152,42 грн (розрахунок станом на 26.03.2025) (а.с.38, на звороті, том 2) стали сумою пені у розмірі 2070,22 грн, банком не надані.
15. Також суди за результатами дослідження доказів у справі дійшли висновку, що з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.01.2019 убачається, що жодних нарахувань пені за період: з 15.11.2019 по 31.05.2023 банком не здійснено, втім, за період: з 01.06.2023 по 26.03.2025 розмір пені становить 1252,77 грн. Натомість матеріали справи не містять обґрунтованого розрахунку пені, заявленої кредитором за договором №б/н від 29.01.2019.
16. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
17. З урахуванням наведених положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що слід відхилити заявлені АТ КБ «ПриватБанк» грошові вимоги до боржника у частині нарахування пені за договором №б/н від 29.01.2019 у розмірі 1252,77 грн, які згідно з розрахунком станом на 26.03.2025, оскільки вони нараховані з 01.06.2023 по 26.02.2025, що припадає на період дії воєнного стану, відтак, є необґрунтованими.
18. Щодо донарахованих процентів у розмірі 436554,92 грн за договором поруки №38156947LGP/DP від 02.09.2015, укладеним у забезпечення виконання умов договору №б/н від 06.08.2014 за угодою-приєднанням до розділу 3.2.2 «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг» суди попередніх інстанцій встановили наступне:
- Обґрунтовуючи грошові вимоги про нарахування процентів у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на пункт 3.2.2.9.2 Умов та правил банківських послуг, за умовами якого згідно зі ст.212 Цивільного кодексу у випадку порушення клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктами 3.31 .. 2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6 .. 16 3.2.2.6.17, 3.2.2.7.2, 3.2.2.8.1 цього договору, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в пункті заявки.
- Проте з пункту 3.2.2.9.2 Умов та правил банківських послуг не убачається, що передбачені цим пунктом договору відсотки можуть бути нараховані після припинення дії договору відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, а стосуються зобов`язань клієнта саме в межах укладених між сторонами договірних відносин, а саме, використання кредиту за цільовим призначенням та в порядку, передбаченим договором (пункт 3.2.2.6), виконання банком доручення клієнта зі сплати страхових платежів (пункт 3.2.2.6.16), виконання банком доручення клієнта зі сплати судових витрат (пункт 3.2.2.6.17), строків повернення кредиту (пункт 3.2.2.7.2, 3.2.2.6.3), виплата процентів, винагороди та штрафних санкцій по достроковому поверненню кредиту (пункт 3.2.2.8.1).
- Крім того, відповідно до 3.2.2.9.3 Умов та правил банківських послуг виплата процентів за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.2.9.1, 3.2.2.9.2 вищевказаного договору, здійснюється на дату сплати процентів. Дата сплати процентів вказана у заявці.
- Також, умова договору, якою банк обґрунтовує свої вимоги зі сплати процентів, розташована у розділі договору, який регулює правомірну поведінку сторін («Порядок розрахунків»), а не в статті договору, що регулює відповідальність позичальника (пункт 3.2.2.10 - «Відповідальність сторін»), що свідчить про не узгодження сторонами певного розміру відсотків як міри відповідальності за неповернення кредиту після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про стягнення боргу за кредитом.
18. Суди попередніх інстанцій проаналізувавши умови договору (зокрема, пункт 3.2.2.9.2) дійшли висновку про те, що домовленість сторін за цим договір не охоплювала нарахування процентів на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, і умови договору не визначають розміру таких процентів та їх сплату саме, як відповідальність позичальника після спливу визначеного договором строку кредитування.
19. З викладеного слідує те, що АТ КБ «Приватбанк», починаючи з 20.10.2018, фактично нарахувало передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом, як за правомірне користування кредитом, безпідставно вважаючи, що положення кредитного договору, а саме, пункт 3.2.2.9.2, необхідно розглядати, як передбачене частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України положення «якщо інший розмір процентів не встановлений договором».
20. Відповідно до частини 1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно з частиною 2 якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
21. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
22. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема, за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
23. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
24. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.
25. Натомість в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
26. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 ст.1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини 2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
27. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №44/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц.
28. З урахуванням того, що у даній справі, у зв`язку із зверненням з позовом у справі №922/2988/18 про стягнення заборгованості по кредитному договору, визначеної станом на 19.10.2018, припинилося право кредитора - АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати передбачені договором проценти позичальнику та поручителю (боржнику) за кредитом, а рішення суду від 20.02.2019 у справі №922/2988/18, яке набрало законної сили, засвідчило дані обставини, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для тлумачення нарахованих АТ КБ «ПриватБанк» поза межами строку кредитування процентів, як міри відповідальності на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, відтак, слід відмовити у задоволенні кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» у частині заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, за період: з 20.10.2018 по 26.06.2019 у загальному розмірі 436554,92 грн.
29. Щодо заявленої вимоги банку в частині донарахованої кредитором суми пені у розмірі 1092147,75 грн за період з 20.10.2018 по 12.03.2020 за договором поруки №38156947LGP/DP від 02.09.2015, укладеним між ОСОБА_1 , як поручителем, та АТ КБ «ПриватБанк», як кредитором, у забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Арілл» за договором №б/н від 06.08.2014 за послугою «Гарантований платіж» суди попередніх інстанцій встановили наступне:
- Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 у справі №922/2988/18 стягнуто з ОСОБА_1 , як поручителя, заборгованість ТОВ «Арілл» за послугою «Гарантований платіж» станом на 19.10.2018, що становила 2951067,64 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 982248,57 грн; 1137256,79 грн - заборгованість по відсотками за користування кредитом, а також 831 562,28 грн - штрафні санкції (пеня).
- У подальшому банком після прийняття судового рішення донараховано пеню у розмірі 1092147,75 грн за договором №б/н вiд 06.08.2014, укладеним мiж АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Арілл» (поручителем якого є ОСОБА_1 ) за період з 20.10.2018 по 12.03.2020 (до дати початку дії карантину).
- Відповідно до пункту 3.2.2.10.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 -3.2.2.9.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 5 2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 цього договору, винагороди, передбаченої пунктами 3.2.2.6.5, 2.2.9.4-3.2.2.9.6 цього договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
30. З урахуванням того, що кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену у договорі неустойку, у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 Цивільного кодексу України, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що на момент розгляду справи договірне врегулювання питання щодо повернення боргу за кредитним договором між сторонами припинило існування (оскільки з дати винесення судового рішення, дане питання регулюється саме рішенням суду та порядком його виконання) нарахування та стягнення пені на підставі договору кредиту є неправомірним, це стосується, як позичальника, так і поручителя ( ОСОБА_1 ), як солідарних боржників.
31. З огляду на викладене, господарські суди обґрунтовано відмовили у задоволенні грошових вимог до боржника щодо пені у розмірі 1092147,75 грн за період з 20.10.2018 по 12.03.2020, оскільки їх нараховано та заявлено безпідставно.
32. Відповідно до положень частин 1, 3, 5 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства:
- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;
- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
33. Частиною 1 ст.46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.
34. Згідно з частиною 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
35. Колегія суддів суду касаційної інстанції за результатами касаційного розгляду дійшла висновку про те, що при постановленні ухвали Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 ухвали попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 922/467/25 було правильно застосовано положення ст. ст. 625, 1048, 1050, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та положень ст. ст. 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
36. Відповідно до положень ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
37. З урахуванням того, що при постановленні ухвали Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 ухвали попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 922/467/25 було правильно застосовано положення ст. ст. 625, 1048, 1050, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та положень ст. ст. 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та залишення без змін оскаржуваних судових рішень.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025  винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами АТ КБ «ПриватБанк», ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі №922/467/25 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Жуков
Судді В.І. Картере
К.М. Огороднік