УХВАЛА

13 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/26048/19
адміністративне провадження № К/990/54541/25 
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року 
у справі № 640/26048/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Другої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора, у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення кадрової комісії № 2 від 05.12.2019 про неуспішне проходження позивачем атестації, наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2078ц;
- поновити на посаді заступника начальника Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами - начальника Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року , залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року, позов задоволено повністю. 
Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 2 від 05.12.2019 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.
Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2078ц.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами - начальника Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 25.12.2019.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 08.07.2025 в розмірі 2921009,10 грн з відрахуванням з вказаної суми обов`язкових податків та зборів.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 28308,40 грн.
Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами - начальника Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України та органів прокуратури.
Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 43258,95 грн (21 робочий день) з відрахуванням з вказаної суми обов`язкових податків та зборів.
Не погоджуючись із рішеннями попередніх інстанцій, Офіс Генерального прокурора звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Перевіривши касаційну скаргу відповідача, Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки ним не обґрунтовано підстави, на якій подана касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування норм п. п. 9, 11, 12, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ про проведення атестації кадровими комісіями та щодо дискреції кадрових комісій на прийняття рішення за результатами проходження прокурорами атестації, п. 12 Порядку № 233 та п. 8 розділу І, п. п. 15, 16, розділу IV Порядку № 221 та повноважень кадрової комісії під час співбесіди, виходячи з предмету атестації, надавати оцінку доброчесності прокурора.
Разом з тим, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що Верховний Суд неодноразово надавав оцінку та висловлював правову позицію щодо застосування, зокрема, і пунктів 7, 9, 11, 12, 15, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ в аспекті дискреційних повноважень кадрових комісій (в рамках атестації прокурорів) і меж судового контролю у справах про оскарження рішень останніх за наслідками третього етапу атестації (співбесіди) у постановах від 10.04.2020 у справі № 819/330/19, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18, від 21.10.2021 у справі № 640/154/20, від 02.11.2021 у справах № №120/3794/20-а, 640/1598/20, від 04.11.2021 у справі № 640/537/20, від 02.11.2021 у справі № 640/25187/19, від 16.12.2021 у справі № 640/26168/19, від 22.12.2021 року у справі № 640/1208/20.
Зважаючи на те, що спочатку відповідач зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо Закону № 113-ІХ, а потім вказує що, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо вказаних норм, Суд вважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки такі є взаємовиключними.
Суд також відхиляє посилання скаржника на відсутність висновків Верховного Суду стосовно п. 12 Порядку № 233 та п. 8 розділу І, п. п. 15, 16, розділу IV Порядку № 221, та повноважень кадрової комісії під час співбесіди, виходячи з предмету атестації, надавати оцінку доброчесності прокурора, оскільки дані норми були неодноразового предметом розгляду Верховним Судом і висновки щодо яких сформовано. 
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 640/26048/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська