ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/13027/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В.,
за участю секретаря судового засідання: Амірханяна Р.К.,
та представників
позивача - Пашковського Д. В.,
відповідача -1 - не з`явився, 
відповідача -2 - Костишена В. Л. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Полтава"
на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025
у справі № 910/13027/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Полтава"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренд Лізинг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд"
про визнання права власності та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Полтава" (далі -                             ТОВ "Трейд Полтава"; позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренд Лізинг" (далі -                       ТОВ "Бренд Лізинг"; відповідач-1) про визнання права власності на вантажний автомобіль марки "RENAULT" моделі "TRAFIC" номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , за договором фінансового лізингу від 21.09.2017 ФЛТ № 005. Просив також зняти арешт із зазначеного вантажного автомобіля та скасувати його розшук, що накладені постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 13.09.2024 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 76043387 (далі - постанови приватного виконавця).
Судом першої інстанції залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" (далі - ТОВ "Інвестбуд") співвідповідачем-2, про свідчить протокол судового засідання від 03.02.2025. 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.05.2025 позов задоволено.
Вирішено визнати за ТОВ "Трейд Полтава" право власності на вантажний автомобіль марки "RENAULT" моделі "TRAFIC" номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 за договором фінансового лізингу від 21.09.2017 ФЛТ № 005. Знято арешт з зазначено вантажного автомобіля, скасовано його розшук, що накладені постановами приватного виконавця.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 19.05.2025 і прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
ТОВ "Інвестбуд" (відповідач-2) звернулося до апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13027/24, яким стягнути з ТОВ "Трейд Полтава" на його користь 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції (до заяви долучив відповідні документи їх понесення). Водночас ТОВ "Трейд Полтава" звернувся до суду із заявою, в якій просило відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Інвестбуд", зазначаючи, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35 000,00 грн є неспівмірними із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання цих послуг.
Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 (головуючий суддя - Тарасенко К. В., судді - Коробенко Г. П., Сибіга О. М.) заяву ТОВ "Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення задоволено. 
Вирішено стягнути з ТОВ "Трейд Полтава" на користь ТОВ "Інвестбуд" 35 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім в суді апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд, виходив з того, що наданими відповідачем-2 доказами підтверджується понесення ним витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції. Встановивши фактичний обсяг наданих відповідачу-2 адвокатських послуг у суді апеляційної інстанції, врахувавши результати розгляду справи, категорію справи, заперечення позивача, апеляційний суд вирішив стягнути з позивача на користь відповідача 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у апеляційному господарському суді.
Не погоджуючись із додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025, ТОВ "Трейд Полтава" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного господарського суду і ухвалити нову постанову, якою стягнути з ТОВ "Трейд Полтава" на користь ТОВ "Інвестбуд" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме вказує на те, що судом апеляційної інстанції при вирішені питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не враховано висновків Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 27.06.2024 у справі № 906/465/21, від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 , від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
У касаційній скарзі скаржник також зазначає таке: справа має виняткове значення для ТОВ "Трейд Полтава", оскільки існує декілька подібних справ і у разі стягнення в кожній з них з ТОВ "Трейд Полтава" витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі, це зумовить накопичення значної суми коштів, які підлягатимуть сплаті з основного фонду товариства, порушуючи при цьому його господарську діяльність; заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, неспівмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг і часом, витраченим адвокатом на виконання робіт; натомість розумним та співмірним розміром цих витрат є 10 000,00 грн; додатковою постановою апеляційного господарського суду у справі № 910/13354/24 стягнуто з ТОВ "Трейд Полтава" на користь ТОВ "Інвестбуд"                   10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто зменшено їх враховуючи такі критерії, як "реальність та обґрунтованість" цих витрат.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2025 відкрито провадження за касаційною скаргою ТОВ "Трейд Полтава" з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 28.11.2025.
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Інвестбуд" просить її залишити без задоволення, зазначаючи про ухвалення оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду відповідно до вимог ст. 236 ГПК України. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 35 000,00 грн не є завищеними, а перелік послуг наданих у суді апеляційної інстанції є повний і достатній на даній стадії вирішення спору. Посилається на створення штучність спору, про що свідчать і справи № 910/3178/25, № 910/13354/24.
Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача і відповідача-2, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
У гл. 8 роз. I ГПК України закріплений інститут судових витрат.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
Порядок розподілу судових витрат визначений у ст.ст. 129 - 130 ГПК України. Так, за ч. 4 ст. 129 ГПК України розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та встановлює, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог. 
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
За приписами ст. 1 цього Закону:
- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону);
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Види адвокатської діяльності визначає ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої ними, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частинами 1-3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати (див. п. 4.20 постанови Верховного Суду від 15.04.2025 у справі № 910/6138/24).
Законодавець у ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України закріпив норму, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 6.35 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 сформулював висновок про те, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. 
Усталеним у судовій практиці є те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію "реальності" адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію "розумності" їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує і ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Здійснюючи аналіз вказаних вище норм права, Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд неодноразово зазначали таке:
- нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19);
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі                       № 910/14524/22);
- витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України (див. п. 6.5 постанови об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2019 у справі № 922/445/19).
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції відповідач-2 у апеляційній скарзі повідомив суд про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у сумі 35 000,00 грн. На підтвердження понесення цих витрат у суді апеляційної інстанції відповідач-2 надав такі документи: 
- копію договору про надання правової допомоги № 06-11-2024, укладеного 06.11.2024 між Адвокатським об`єднанням "КОЛТ" (далі - АО "КОЛТ"; виконавець) та ТОВ "Інвестбуд" (клієнт), за умовами якого виконавець зобов`язувався надати, а клієнт - прийняти та оплатити замовлену ним правову допомогу на умовах та в порядку, визначеному договором (п. 1.1 цього договору); перелік правової допомоги, її обсяг, вартість та строки надання узгоджуються сторонами за окремими замовленнями клієнта, які погоджуються сторонами у додаткових угодах до договору (п. 1.2 цього договору);
- копію додаткової угоди від 06.11.2024 № 1 до договору від 06.11.2024 № 06-11-2024.   У цій додатковій угоді її сторонами досягнуто згоди про те, що виконавець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором надати, а клієнт - прийняти та оплатити правову допомогу, надану виконавцем, пов`язану із представництвом інтересів клієнта під час розгляду справи № 910/13027/24 за позовом ТОВ "Трейд Полтава" до ТОВ "Бренд Лізинг", ТОВ "Інвестбуд" про визнання права власності на майно та скасування арешту. За п.п. 2.3, 2.4 цієї додаткової угоди на виконання її п. 1 виконавець зобов`язаний представляти інтереси клієнта у суді апеляційної інстанції, готувати всі необхідні процесуальні документи щодо захисту прав і інтересів клієнта; вартість юридичних послуг, передбачена п. 2.3 цієї додаткової угоди, становить 35 000,00 грн; ці послуги виконавця оплачуються клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок виконавця упродовж 30 днів після оприлюднення повного тексту рішення суду апеляційної інстанції;
- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 19.09.2025 № 59, в якому деталізований перелік наданих АО "КОЛТ" ТОВ "Інвестбуд" послуг у апеляційному господарському суді, а саме: надання правової допомоги, пов`язаної з представництвом інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції при оскарженні рішення Господарського суду м. Києва від 19.05.2025 у справі № 910/13027/24, а саме: підготовка та подача до суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 19.05.2025 у справі № 910/13027/24, подача інших процесуальних документів у справі від імені клієнта, представництво інтересів клієнта в суді у цій справі до оголошення рішення суду апеляційної інстанції, загальною вартістю 35 000,00 грн.
Судом апеляційної інстанції також було встановлено, що представництво інтересів ТОВ "Інвестбуд" у суді апеляційної інстанції у справі № 910/13027/24 здійснювалось адвокатом Костишеною Вікторією Леонідівною (далі - Костишена В. Л.) на підставі довіреності від 01.11.2024. Статус адвоката Костишеної В. Л., яка особисто та безпосередньо брала участь судових засіданнях у розглядуваній справі в суді апеляційної інстанції, підтримуючи правову позицію відповідача-2, підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6207 від 27.09.2018. При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з наказом АО "КОЛТ" від 22.09.2023 № 1/09-2023к Костишена В. Л. була прийнята на посаду адвоката АО "КОЛТ".
Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження понесення відповідачем-2 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, встановивши, що ними підтверджується надання АО "КОЛТ" відповідачу-2 послуг з професійної правничої допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції; обсяг наданих відповідачу-2 послуг, врахувавши результати розгляду справи у апеляційному господарському суді, заперечення позивача, апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача-2 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім у суді апеляційної інстанції. Верховний Суд зазначає, що з огляду на встановлені обставини, зміст оскаржуваного рішення вбачається, що апеляційний господарський суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, встановив, що витрати у сумі 35 000,00 грн відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і є співмірними з наданими відповідачу-2 послугами у суді апеляційної інстанції. При цьому Верховний Суд не встановив порушень норм матеріального і процесуального права при здійсненні судом розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем-2 у суді апеляційної інстанції.  
Щодо посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що у справі № 910/13354/24 апеляційним господарським судом стягнуто з ТОВ "Трейд Полтава" на користь ТОВ "Інвестбуд" 10 000, 00 грн, а не 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, то необхідно зазначити, що розподіл витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в кожній справі з огляду на конкретні обставини та надані у кожній справі документи. Водночас у справі № 910/13354/24 з апеляційною скаргою до суду зверталося ТОВ "Трейд Полтава" і ця скарга була залишена судом апеляційної інстанції без задоволення, а рішення суду першої інстанції про відмову у позові без змін, в той час як у справі, яка переглядається із апеляційною скаргою звертався саме відповідач-2 і апеляційним судом було задоволено його скаргу, а рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у позові ТОВ "Трейд Полтава". Тобто обсяг наданих послуг відповідачу-2 у цих справах не є однаковим, що впливає на розмір цих витрат і їх розподіл судом. 
Щодо посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції здійснював розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанцій, без урахування висновку Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, то необхідно зазначити, що у наведених скаржником справах норми права, які регулюють інститут судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувалися з огляду на конкретні обставини та надані у кожній справі документи, які не є аналогічними як у справі, яка переглядається. Разом з тим, оскаржуване рішення не суперечить цим висновкам, а ухвалювалося з урахуванням всіх тих необхідних критеріїв, які застосовуються при розподілі відповідних судових витрат, які бралися до уваги Верховним Судом, Великою Палатою Верховного Суду при ухвалені відповідних постанов, на які посилається скаржник у касаційній скарзі. Посилаючись на постанови Верховного Суду, скаржник фактично тлумачить висновки, викладені у них, неправильно, на свою користь.
Незгода скаржника із додатковою постановою апеляційного господарського суду, ухваленою відповідно до норм ст. 236 ГПК України, не є доказом неправильного застосування цим судом вказаних скаржником норм права і принципів пропорційності та справедливого розподілу судових витрат.
Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до намагання переоцінити зібрані у справі докази судом касаційної інстанції та надати їм іншу оцінку, ніж та, що була зроблена судом апеляційної інстанцій при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем-2 у суді апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Таким чином, доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції ст. 126 ГПК України та неврахування висновків Верховного Суду не знайшли свого підтвердження. З урахуванням цього, касаційна скарга на додаткову постанову суду апеляційної інстанції задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції має бути залишене без змін.
Верховний Суд зазначає, що Законом України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення (п. 4 ч. 2 ст. 3 цього Закону), розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги на додаткове рішення Законом не визначено.
Отже, за наслідком касаційного перегляду додаткової постанови апеляційного суду про стягнення з позивача на користь відповідача-2 витрат на професійну правничу допомогу, розподіл судового збору за подання касаційної скарги не здійснюється   (див. також постанову Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 910/7844/19).
Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В: 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Полтава" залишити без задоволення.
Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 у справі № 910/13027/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                           Могил С.К.   

Судді:                                                                                             Волковицька Н.О.

                                                                                                       Случ О.В.