УХВАЛА

19 січня 2026 року
м. Київ
справа № 545/1116/20
провадження № 61-16542ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах Держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, Ковалівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року Перший заступник прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: 
визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства в Полтавській області від 30 травня 2017 року № 5126-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального садівництва»; припинити право приватної власності (запис про державну реєстрацію внесено 02 червня 2017 року за № 2 0807428) за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5324081900:00:001:0064 площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, зобов`язання ОСОБА_1 ; повернути земельну ділянку з кадастровим номером 5324081900:00:001:0064 площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2021 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального садівництва» за № 5126-СГ від 30 травня 2017 року.
Скасовано запис № 20807428 від 02 червня 2017 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5324081900:00:001:0064 площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту та припинено право приватної власності на неї.
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером 5324081900:00:001:0064 площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Здійснено розподіл судових витрат. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2021 року в частині: визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального садівництва» за № 5126-СГ від 30 травня 2017 року; скасування запису № 20807428 від 02 червня 2017 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5324081900:00:001:0064 площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту та припинено право приватної власності на неї; стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь Прокуратури Полтавської області сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 
6 306,00 грн скасовано і ухвалено нове рішення в цій частині вимог.
У задоволенні позову Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах Держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, Ковалівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції в частині зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером 5324081900:00:001:0064 площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишено без змін.
30 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (вх. № 39647/0/220-25 від 30.12.2025 року) на постанову Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року, повний текст якого складено 05 вересня 2022 року. 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що строк пропущено з поважних, об`єктивних та непереборних причин, оскільки: з 24 серпня 2022 року він був мобілізований до Збройних Сил України та до 09 грудня 2022 року безпосередньо брав участь у бойових діях. Вказує, що проходив військову службу до 07 листопада 2025 року, після чого звільнений за станом здоров`я у зв`язку з встановленням інвалідності, про що підтверджує наданими до касаційної скарги документами. 
Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах 
від 10 березня 2021 року № 755/20344/18, від 14 червня 2023 року у справі 
№ 463/3729/20, зазначає, що вказані обставини унеможливлювали своєчасне звернення до суду касаційної інстанції. Звертає увагу, що подання цієї скарги відбувалось у максимально стислі та розумні строки після демобілізації та отримання фізичної можливості зайнятися захистом своїх прав, що відповідає практиці Верховного Суду щодо поважності причин пропуску строків військовослужбовцями.
Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Передбачений статтею 394 ЦПК України строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за винятком випадків неповідомлення особи про розгляд справи та виникнення обставин непереборної сили.
У наведеній ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до касаційного оскарження судових рішень суд касаційної інстанції враховує, оцінює та перевіряє наведені заявником виняткові обставини, які зумовили тривалий пропуск строку звернення з касаційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені виключно у частині третій статті 394 ЦПК України.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з апеляційною скаргою, пов`язані із дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 601/485/23 (пункти 52, 54)).
Обставини непереборної сили (в тому числі воєнні дії) можуть бути підставою для поновлення процесуального строку, передбаченого статтею 127 ЦПК України у межах річного строку. Проте, якщо пропущено річний присічний строк, він є абсолютний, що унеможливлює касаційний перегляд.
Суд має оцінити, чи діяли ці обставини протягом всього строку оскарження і чи не було у заявника реальної можливості (наприклад, через систему «Електронний суд» або поштою) подати касаційну скаргу. Сам по собі факт військової служби (мобілізації) сторони не визнається безумовною поважною причиною для пропуску строку, якщо не доведено відсутність фізичної можливості доручити ведення справи представнику (безоплатна правова допомога), причинно-наслідковий зв`язок між службою та пропуском значного (в даному випадку трирічного) строку.
Разом з тим, річний строк не застосовується лише у випадках, якщо особа не була повідомлена про розгляд справи (пункті 2 частини третьої статті 394 ЦПК).
За таких обставин, приймаючи до уваги наявність виключень, які визначені у частині третій статті 394 ЦПК України, підлягають дослідженню обставини щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження    ОСОБА_1 постанови Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України (справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою), що є обов`язковою підставою для скасування судових рішень. 
Проте указану підставу касаційного оскарження судових рішень належним чином не обґрунтовано. Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до касаційної скарги не додає.
Отже, у касаційне скарзі відсутнє вмотивоване обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України. Сама по собі вказівка на пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону.
Крім того, заявник не надає достатніх доказів, що підтверджують дату отримання постанови Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року.
Верховний Суд зазначає, що на стадії відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, заявник має правонадіслати на адресу суду касаційну скаргу в новій редакції, в якій повинно бути зазначені обґрунтуванні підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України та надати докази, що їх підтверджують, а також надати копії касаційної скарги в новій редакції та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року - залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя М. Є. Червинська